КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року                                                                                                          місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 755/12423/22
номер провадження: 22-ц/824/7041/2024
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А., 
за участю секретаря - Мазурок О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - адвоката Біловчука Дмитра Івановича на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року у складі судді Марфіної Н.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення збитків, неустойки за прострочення виконання зобов`язання та стягнення моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення збитків, неустойки за прострочення виконання зобов`язання та стягнення моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що 02 серпня 2021 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір №1 на виготовлення індивідуальних столярних виробів. Вказаний договір укладено на відстані шляхом узгодження його умов за допомогою телефонних засобів зв`язку. Указував, що підписаний примірник договору був висланий замовнику поштовим відправленням товариством з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» (далі - ТОВ  «Нова пошта»). Вважав, що таке узгодження укладеного договору відповідає положенням п.7 та п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» 
Указував, що відповідно до пункту 1.1 договору, замовник доручає, а виконавець зобов`язується власними силами та на власний ризик виконати роботи з виготовлення столярних виробів і передати результати роботи замовнику. Вид столярних робіт, кількість, комплектність, комплектація, матеріал, проект та розміри вказуються замовником у письмовому замолені. Згідно з пунктом 1.2 вказаного договору, строки виконання робіт протягом 45 робочих днів з моменту узгодження сторонами письмового замовлення та здійснення замовником передоплати у розмірі 70% від вартості робіт. Вказував, що                            03 серпня 2021 року на виконання умов зазначеного договору ним внесено передоплату у розмірі 70% від вартості робіт у сумі 107 044 грн 00 коп. 
Зазначав, що столярні вироби передані йому лише 11 грудня 2021 року, а їх установка здійснювалась протягом трьох днів. Під час спілкування по телефону із виконавцем з приводу прострочення виконання умов договору, відповідач повідомляв, що робота майже завершена та обіцяв протягом найближчих днів передати столярні вироби позивачу. Таким чином, відповідач своєчасно не виконав умови договору та прострочив його виконання більш ніж на два місяці. 
Позивач зазначав, що відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати роботу згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи, якщо інше не передбачено законодавством. У разі, коли вартість роботи не визначено, виконавець сплачує неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. 
Вказував, що загальна вартість робіт за договором (з урахуванням листів замовлення №СЦ 1/7 29/07.21 від 29 липня 2021 року та № СЦ/2/7-29 від 29 липня 2021 року) складає 168 620 грн 00 коп. З урахуванням недоліків виготовлених столярних виробів, за домовленістю сторін позивачем сплачено 144 044 грн 00 коп., а тому розмір пені за весь час прострочення становить 280 885 грн 80 коп. 
Також позивач вказував, що у відповідності до листа - замовлення №СЦ 1/7 29/07.21 від 29 липня 2021 року матеріал, з якого за умовами договору повинні бути виготовленні двері є масив ясеня. Однак, через декілька днів після установки, на полотні дверей внаслідок їх низької якості з`явились значні пошкодження, а саме, тріснули та розслоїлись фільонки дерева. При цьому, було видно, що двері виготовлені не із масиву дерева, а із матеріалу схожого на шпоноване ДСП, який є значно дешевшим. Враховуючи, що умовами договору прямо передбачено матеріал, із якого повинні виготовлятись двері, є масив ясеня та зважаючи, що відповідачем самостійно, без згоди та відома позивача, використано для виготовлення дверей інший матеріал, який є неякісним та більш дешевим за оплачений позивачем, то відповідачем не виконано істотної умови договору щодо матеріалу виготовлення дверей. Тому позивач вважав, що договір №1 від 02 серпня 2021 року на виконання столярних виробів у частині виготовлення дверей (лист замовлення №СЦ 1/7 29/07.21 від 29 липня 2021 року) підлягає розірванню, з відшкодуванням фактично сплачених коштів у сумі 122 372 грн 60 коп. 
Позивач вказував, що про істотні недоліки виготовлення дверей він дізнався лише після деформації цих дверей після прийняття в експлуатацію. Такими діями відповідача йому, як споживачу, завдано моральної шкоди, яка полягає у довготривалому виготовленні матеріалів, постійними та наполегливими дзвінками виконавцю, який не відповідав на дзвінки протягом декількох тижнів, що змушувало позивача зазнати душевні страждання, погіршення стосунків з оточуючими і, як наслідок, погіршення самопочуття. Також, родичі та близькі позивачу люди постійно докоряли йому у встановленні дверей з істотними недоліками, що псують загальний вигляд квартири, в якій вони знаходяться, та викликають у позивача негативні переживання (відчуття сорому, тривоги) у випадку кожного візиту гостей. Розмір моральної шкоди позивач оцінив у сумі 60 000 грн 00 коп.
З урахуванням наведеного, позивач ОСОБА_2 просив: 
розірвати договір №1 від 02 серпня 2021 року на виготовлення індивідуальних столярних виробів у частині виготовлення дверей (лист замовлення № СЦ 1/7 29/07.21 від                 29 липня 2021 року), укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;
стягнути з відповідача на свою користь збитки у сумі 122 372 грн 60 коп., заподіяні наявними у роботі істотними відступами від умов договору №1 від 02 серпня 2021 року на виготовлення індивідуальних столярних виробів у частині виготовлення дверей (лист замовлення № СЦ 1/7 29/07.21 від 29 липня 2021 року), укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; 
стягнути з відповідача на свою користь неустойку у розмірі 280 885 грн 80 коп. за прострочення на 65 днів виконання зобов`язання за договором №1 від 02 серпня 2021 року на виготовлення індивідуальних столярних виробів, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; 
стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у сумі 60 000 грн 00 коп.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. 
Стягнуто із ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму неустойки у розмірі 144 044 грн 00 коп. та 5 000 грн 00 коп. моральної шкоди, а всього 149 044 грн 00 коп.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.
Стягнуто із ФОП ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 1 490 грн 44 коп.
Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, представник ФОП ОСОБА_1 - адвокат Біловчук Д.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить його в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 повністю, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не надав належних доказів оплати, замовлення, адже на підтвердження оплати позивач надав фото квитанцій, згідно яких - платником виступає ОСОБА_3 , яка не є стороною вказаного договору, чи позивачем у даній справі. Будь-яких повідомлень замовнику, про оплату позивач не надсилав. Від позивача на рахунок відповідача оплата не надходила, а отже позивач не виконав умови договору щодо оплати договору, а тому строк, визначений у пункті 1.2 даного договору, не настав. А отже згідно договору не почався перебіг строку прострочення виконання зобов`язання.
Зазначає, що згідно «Лист заказа» визначена вартість роботи а саме: установка дверей    9 800 грн 00 коп. та установка плінтусу 5 900 грн 00 коп., а тому саме з цих сум мала нараховуватися пеня, у разі належної та своєчасної оплати позивачем послуг. Також звертає увагу суду на те, що договір датований 02 серпня 2021 року, а листи замовлення - 29 липня 2021 року, а отже листи замовлення, не є додатками до цього договору.
Позивач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що дійсно платником по договору є ОСОБА_3 , однак нею вносилися кошти на виконання договору №1 на виготовлення індивідуальних столярних виробів від 02 серпня 2021 року, замовником якого є він. Також вказує, що на логічність складення письмового замовлення (лист замовлення №СЦ 1/7 29/07.21 від 29 липня 2021 року та лист замовлення №СЦ2/7-29 від 29 липня 2021 року) заздалегідь, оскільки перед підписанням договору є необхідним обговорення усіх його істотних умов, у тому числі ціни та підписання договору вже після досягнення сторонами відповідних домовленостей.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення збитків та в частині незадоволених вимог про стягнення неустойки і моральної шкоди, не оскаржується, тому відповідно до положень  ч.1 ст.367 ЦПК України законність ухваленого в цій частині рішення суду першої інстанції колегією суддів не перевіряється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму неустойки у розмірі 144 044 грн 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн 00 коп., суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем порушено зобов`язання в частині своєчасного виконання робіт, яке полягає у простроченні виконання зобов`язання і період такого прострочення становить 65 днів, починаючи з 07 жовтня 2021 року по 10 грудня 2021 року. Тому відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець має сплатити замовнику неустойку (пеню). Ураховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди щодо зменшення вартості робіт до 144 044 грн 00 коп., то суд розрахував  неустойку за прострочення виконання зобов`язання, яка має бути вирахувана із вказаної суми, що склало 280 885 грн 80 коп. Разом з тим, на підставі положень ст.551 ЦК України та релевантної практики Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки розмір пені майже у два рази перевищує розмір виконання робіт, що не може вважатися таким, що відповідає загальним засадам цивільного законодавства (ст.3 ЦК України), такий розмір пені підлягає зменшенню до 144 044 грн 00 коп.
Суд першої інстанції зазначив, що внаслідок недотримання відповідачем строків виготовлення замовлення, позивачу заподіяно моральну шкоду, розмір якої з урахуванням принципів розумності та справедливості, слід визначити у сумі 5 000 грн 00 коп.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.
Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Договір - усний чи письмовий право чин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що                      02 серпня 2021 року між ФОП ОСОБА_1 (виробник) та ОСОБА_2 (замовник) було укладено договір №1 на виготовлення індивідуальних столярних виробів (далі - Договір), згідно з пунктом 1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується власними силами та на власний ризик виконати роботи з виготовлення столярних виробів, а замовник відповідно до умов цього договору зобов`язується прийняти та оплатити виготовлені столярні вироби. Вид столярних виробів, кількість, комплектність, комплектація, матеріал, проект та розміри вказуються замовником в письмовому замовленні.
Пунктом 3.3 договору визначено, що роботи, визначені у пункті 1.1 цього договору оплачуються в наступному порядку: після узгодження сторонами письмового замовлення замовник сплачує виконавцю передоплату у розмірі 70 % від вартості робіт, визначених у пункті 3.2 цього договору; в день передачі столярних виробів замовник сплачує виконавцю доплату у розмірі 30% від вартості робіт, визначених у пункті 3.2 цього договору.
Відповідно до листа замовлення №СЦ 1/7 29/07.21 від 29 липня 2021 року виробник зобов`язався виготовити та встановити сім дверних блоків на загальну суму 133 450 грн 00 коп. без врахування суми встановлення дверей у розмірі 9 800 грн 00 коп., а всього на загальну суму 143 250 грн 00 коп. Також до вартості встановлення не входить витратні матеріали: клей, піна, а також фурнітура: ручка, колпачки на задвірки, WS накладки, вороток, які сплачуються по факту, згідно чеку. Згідно вказаного замовлення, двері мають бути виготовлені з ясеню. 
Також згідно листа замовлення №СЦ 2/7-2 від 29 липня 2021 року виробник зобов`язався виготовити та встановити плінтус ясень на загальну суму 19 470 грн 00 коп. без врахування суми встановлення плінтуса у розмірі 5 900 грн 00 коп., а всього на загальну суму 25 370 грн 00 коп. Також до вартості встановлення не входить витратні матеріали: клей, піна, дюбеля, які сплачуються по факту, згідно чеку.
Отже, загальний розмір робіт за договором підряду становить 152 920 грн 00 коп., без врахування встановлення виробів у розмірі 15 700 грн 00 коп.
По справі встановлено, що згідно вказаних замовлень дата виготовлення становить                  45 робочих днів з моменту 70% передоплати, 30 % - в день встановлення дверей.
Відповідно до ст. 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Згідно з ч.2 ст. 873 ЦК України робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.
03 серпня 2021 року на рахунок ФОП ОСОБА_1 було сплачено суму у розмірі 107 044 грн 00 коп. що становить 70% від вартості робіт та підтверджується квитанцією №23. 
11 грудня 2021 року на рахунок ФОП ОСОБА_1 було сплачено суму у розмірі 37 000 грн 00 коп., що становить 30% від вартості робіт та підтверджується прибутковим касовим ордером №8.
Тобто, виходячи з умов договору, виконавець зобов`язався виконати роботи з виготовлення столярних виробів протягом 45 робочих днів з моменту узгодження сторонами письмового замовлення та здійснення заявником передоплати, яка була здійснена 03 серпня 2021 року. Таким чином, останній день виконання робіт завершувався 06 жовтня 2021 року.
Отже, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем порушено зобов`язання в частині своєчасного виконання робіт, яке полягає у простроченні виконання зобов`язання. 
Період такого прострочення виконання робіт становить 65 днів, починаючи з 07 жовтня 2021 року по 10 грудня 2021 року.
Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.
По справі встановлено та не заперечується сторонами, що між ними було досягнуто згоди щодо зменшення вартості робіт до 144 044 грн 00 коп.
Тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що  неустойка за прострочення виконання зобов`язання має бути вирахувана із суми           144 044 грн 00 коп.
Ураховуючи, що зобов`язання відповідачем було прострочено на 65 днів, то судом першої інстанції вірно встановлено, що сума неустойки становить 280 885 грн 80 коп.     (144 044 грн 00 коп. ? 100 ? 3 ? 65).
Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Тлумачення вказаної норми свідчить про те, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, зокрема, якщо він значно перевищує розмір збитків; за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі                              № 727/9352/17 (провадження № 14-319цс19) зроблено висновок, що положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже враховуючи, що у даному випадку стягнення пені у розмірі 280 885 грн 80 коп. майже у два рази перевищує розмір виконання робіт, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такий розмір не може вважатися таким, що відповідає загальним засадам цивільного законодавства та з урахуванням встановлених обставин підлягає зменшенню до 144 044 грн 00 коп.
Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 60 000 грн 00 коп., позивач посилався на те, що з вини відповідача у нього виразились душевні страждання, викликані у довготривалому виготовленні матеріалів, постійними та наполегливими дзвінками виконавцю, який не відповідав на дзвінки протягом декількох тижнів, що змушувало його зазнати душевних страждань, погіршення стосунків з оточуючими і, як наслідок, погіршення самопочуття. Також вказував, що родичі та близькі йому люди постійно докоряли його у встановленні дверей з істотними недоліками, що псують загальний вигляд квартири та викликають у нього негативні переживання (відчуття сорому, тривоги).
Вирішуючи питання про компенсацію моральної шкоди, суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві (див. постанову Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 153/1565/18, провадження № 61-3994св20).
З урахуванням положень ст.23 ЦК України та фактичних обставин даної справи, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що внаслідок недотримання відповідачем строків виготовлення замовлення, позивачу заподіяно моральної шкоди, розмір якої з урахуванням принципів розумності та справедливості слід визначити у сумі 5 000 грн 00 коп.
Отже, правильно встановивши обставини спору, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку, а також врахувавши наведені вище вимоги закону й усталену практику Верховного Суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов`язання та стягнення моральної шкоди. 
Таким чином, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не надав належних доказів оплати замовлення за договором від 02 серпня 2021 року, так як на підтвердження оплати позивач надав фото платіжних документів, згідно яких платником виступає ОСОБА_3 , яка не є стороною вказаного договору, апеляційним судом не приймаються до уваги, виходячи з такого.
Так, із наданої ОСОБА_2 квитанції від 03 серпня 2021 року №23 та із касового ордеру від 11 грудня 2021 року №8, вбачається, що кошти були сплачені саме на рахунок ФОП ОСОБА_1 в рахунок вартості робіт. 
При цьому, ОСОБА_2 стверджував, що квитанція від 03 серпня 2021 року №23 та  касовий ордер від 11 грудня 2021 року №8 є доказом оплати на рахунок ФОП ОСОБА_1 коштів в рахунок вартості робіт за договором №1 від 02 серпня 2021 року. 
У той же час, ФОП ОСОБА_1 не надала жодних доказів існування між нею та ОСОБА_3 інших правовідносин ніж ті, що пов`язані із прийняттям оплати за договором №1 від 02 серпня 2021 року.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що укладений між ОСОБА_2 та                    ФОП ОСОБА_1 договір №1 датований 02 серпня 2021 року, а листи замовлення датовані 29 липня 2021 року, а тому, на думку скаржника, ці листи замовлення не є додатками до договору №1, колегія суддів вважає маніпулятивними та спрямованими на уникнення цивільно-правової відповідальності за договором, оскільки у вказаних листах замовленнях від 29 липня 2021 року містяться підписи ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 .  При цьому, ФОП ОСОБА_1 не надала суду будь-яких доказів того, що ці листи замовлення від                 29 липня 2021 року є частиною інших договірних відносин, ніж ті, що виникли між сторонами на підставі договору №1 на виготовлення індивідуальних столярних виробів від 02 серпня 2021 року. 
Інші доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.
Суд апеляційної інстанції, враховуючи усі обставини вказаної справи, вважає заочне рішення суду в оскаржуваній частині законним та справедливим, таким, що відповідає верховенству права, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Наявність обставин, за яких відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив його з додержанням норм процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а заочного рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.
Керуючись ст. ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,  
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - адвоката Біловчука Дмитра Івановича залишити без задоволення.
Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов`язання та стягнення моральної шкоди - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлений 10 червня 2024 року. 

Головуючий

Судді: