ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 квітня 2024 року
м. Київ
 
справа № 363/809/22
 
провадження № 61-9170св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідачі: директор філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» Касьянюк Ярослав Леонідович, приватне акціонерне товариство «Укргідроенерго»;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року у складі судді Свєтушкіної Д. А., додаткове рішення цього суду від 26 серпня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 травня 2023 рокуу складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Борисової О. В., Левенця Б. Б.
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.   Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У лютому 2022  року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до директора філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» (далі - ПрАТ «Укргідроенерго») Касьянюка Я. Л. , ПрАТ «Укргідроенерго», третя особа - філія «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго», про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Позовна заява  ОСОБА_1 мотивована тим, що з 01 грудня 2020 року вона була прийнята на посаду інженера дільниці перетворюючої техніки і комп`ютерного забезпечення цеху комп`ютерних технологій, релейного захисту та зв`язку філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго», що підтверджується копією трудової книжки.
 
04 жовтня 2021 року Міністерство охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) видало наказ № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». Наказом МОЗ України від 30 листопада 2021 року були внесені зміни до зазначеного переліку професій. 
 
Наказом директора філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» Касьянюка Я. Л. від 04 січня 2022 року № 1-к її було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 04 січня 2022 року до усунення причин, що його зумовили, з пред`явленням відповідних підтверджуючих документів.
 
Вказаний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в ньому відсутні належні правові підстави, передбачені статтею 46 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), для відсторонення, і наказ прийнятий за відсутності визначеного законом порядку відсторонення. 
 
Крім того, в неї на утриманні перебуває матір, яка отримує мінімальну пенсію по інвалідності ІІІ групи, а через відсторонення від роботи вона залишилася без будь-яких засобів до існування, чим порушено її право життя та на працю, а також допущено дискримінацію за ознакою щеплення.
 
Враховуючи викладене,  ОСОБА_1 просила визнати протиправним та скасувати наказ директора філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» Касьянюка Я. Л. від 04 січня 2022 року № 1-к про її відсторонення від роботи на посаді інженера цеху комп`ютерних технологій, релейного захисту та зв`язку, зобов`язати поновити її на роботі шляхом допуску до роботи та стягнути з ПрАТ «Укргідроенерго» на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Короткий зміст судових рішень
 
За заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Кравця Р. Ю. ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року було залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до директора філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» Касьянюка Я. Л. , ПрАТ«Укргідроенерго» в частині зобов`язання ПрАТ «Укргідроенерго» поновити на роботі    ОСОБА_1 шляхом допуску до роботи на посаді інженера дільниці перетворюючої техніки і комп`ютерного забезпечення цеху комп`ютерних технологій, релейного захисту та зв`язку філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго», в іншій частині позовних вимог продовжено судовий розгляд. 
 
Крім цього, протокольною ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року третю особу - філію «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» виключено з числа учасників справи.
 
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року позов   ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ директора філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» Касьянюка Я. Л. від 04 січня 2022 року № 1-к «Про відсторонення від роботи інженера цеху комп`ютерних технологій, релейного захисту та зв`язку ОСОБА_1 без збереження заробітної плати з 04 січня 2022 року». Стягнуто з ПрАТ «Укргідроенерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 26 872,56 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку на користь ОСОБА_1 за весь час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ПрАТ «Укргідроенерго» на користь держави судовий збір в розмірі 1 984,80 грн.
 
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що відсторонення від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, а тому, в силу положень пункту 1 статті 92 Конституції України, таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належать застосовані відповідачем при винесенні оспорюваного наказу постанова Кабінету Міністрів України та наказ МОЗ України, отже, таке відсторонення позивачки від роботи є незаконним.
 
Статтею 12 Закону України від 06 квітня 2000 року № 1645-ІІІ «Про захист населення від інфекційних хвороб» (далі - Закон № 1645-ІІІ) до обов`язкових віднесено щеплення лише проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця та туберкульозу, натомість щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 за статтею 12 Закону не є обов`язковим. Нормами цієї статті також передбачено запровадження інших обов`язкових щеплень, проте виключно в порядку, встановленому законом. 
 
Суду не надано достатніх, належних та допустимих доказів того, що роботодавцем при відстороненні позивачки від роботи у зв`язку із відсутністю у неї щеплення проти COVID-19 дотримано вимог частини шостої статті 12 Закону № 1645-ІІІ в частині отримання письмового лікарського підтвердження про відмову від обов`язкового профілактичного щеплення чи акту, складеного у присутності свідків, в разі відмови дати таке підтвердження, а також вимог частини другої статті 27 Закону України від 24 лютого 1994 року № 4004-XII «Про забезпечення санітарного і епідемічного благополуччя населення» (далі - Закон № 4004-XII) щодо недопуску позивачки до роботи саме на підставі подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби. 
 
Відповідач виніс оскаржуваний наказ про відсторонення позивачки від роботи на підставі наказу підприємства, повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення та акта про відмову надати документ, які не створюють жодних юридичних наслідків та не засвідчують юридичного факту відмови чи ухилення позивачки від обов`язкового профілактичного щеплення, а також факту ненадання нею медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я.
 
Оскільки наказ про відсторонення позивача прийнято у спосіб, що не відповідає вимогам пункту 1 статті 92 Конституції України та статті 12 Закону № 1645-ІІІ, а відсторонення позивачки від роботи за таких умов за своєю суттю є дискримінаційним, незаконним і неконституційним, тому її порушені права підлягають захисту шляхом визнання протиправним і скасування зазначеного наказу відповідача зі стягненням у відповідності до частини другої статті 235 КЗпП України з ПрАТ «Укргідроенерго» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, тобто з 04 січня 2022 року по 28 лютого 2022 року, у розмірі 26 872,56 грн. 
 
Розмір середнього заробітку суд обчислив виходячи з відомостей, які містилися в довідці ПрАТ «Укргідроенерго» від 04 січня 2022 року № 01 про заробітну плату (дохід)  ОСОБА_1 , бухгалтерських довідках філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго», з урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).
 
Додатковим рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26 серпня 2022 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Укргідроенерго» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 300 грн. У задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині вимоги про відшкодування судових витрат у більшому розмірі відмовлено. 
 
Додаткове рішення місцевого суду мотивоване тим, що разом з позовною заявою представник позивача - адвокат Кравець Р. Ю. подав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 18 000 грн та в судовому засіданні від 09 серпня 2022 року до закінчення судових дебатів у справі зазначив, що ним будуть подані докази щодо розміру судових витрат понесених позивачем в порядку, передбаченому частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
 
Рішення у справі ухвалено 09 серпня 2022 року, а заяву про ухвалення додаткового рішення представник позивача подав засобами поштового зв`язку 12 серпня 2022 року, тобто у строк та в порядку, установленому частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
 
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав копію договору про надання правової допомоги від 25 січня 2022 року № 21, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Кравець і партнери», акти надання послуг від 07 лютого 2022 року № 30 (найменування робіт, послуг: позовна заява про скасування наказу про відсторонення від роботи - 8 000 грн), від 04 лютого 2022 року № 242 (найменування робіт, послуг: відповідь на відзив - 3 000 грн), від 10 червня 2022 року № 219 (найменування робіт, послуг: судове засідання 10 червня 2022 року - 3 300 грн), від 10 серпня 2022 року № 255 (найменування робіт, послуг: судове засідання 09 серпня 2022 року - 3 300 грн), рахунки на оплату від 25 січня 2022 року № 77, від 03 червня 2022 року № 301, від 29 червня 2022 року № 371, від 03 серпня 2022 року № 425, квитанції від 26 січня 2022 року, від 05 червня 2022 року, від 30 червня 2022 року, від 03 серпня 2022 року, на загальну суму 17 600 грн.
 
При визначенні суми відшкодування суд врахував, що представник позивача брав участь у судових засіданнях в режимі відео конференції поза межами суду, а судове засідання 10 червня 2022 року не відбулося та було відкладено, тому не вбачав підстав для стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу за участь у зазначеному судовому засіданні. 
 
За таких обставин суд дійшов висновку про доведеність факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 300 грн (17 600 грн - 3 300 грн), який є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для позивача. 
 
Постановою Київського апеляційного суду від 11 травня 2023 року апеляційну скаргу ПрАТ «Укргідроенерго» задоволено частково. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року в частині задоволення позовних вимог до директора філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» Касьянюка Я. Л. скасовано й провадження у цій справі закрито. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу ПрАТ «Укргідроенерго» від 04 січня 2022 року № 1-к «Про відсторонення від роботи інженера цеху комп`ютерних технологій, релейного захисту та зв`язку ОСОБА_1 без збереження заробітної плати з 04 січня 2022 року» та стягнення з ПрАТ «Укргідроенерго» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у розмірі 26 872,56 грн та судових витрат змінено й викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Додаткове рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 серпня 2022 року залишено без змін. Стягнуто з ПрАТ «Укргідроенерго» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 6 300 грн.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що  ОСОБА_1 визначила співвідповідачем у справі директора філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» Касьянюка Я. Л. , однак він не може бути відповідачем в цій справі, оскільки у відносинах з позивачкою він діяв як посадова особа юридичної особи та від її імені. Тому спір у позивачки виник саме з ПрАТ «Укргідроенерго», який є юридичною особою, самостійним суб`єктом у цивільних правовідносинах та має відповідати за цим позовом. За таких обставин, провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до директора філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» Касьянюка Я. Л. підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України. 
 
Для отримання профілактичного щеплення, в тому числі проти COVID-19, необхідна згода працівника, який отримав повну й об`єктивну інформацію про щеплення, наслідки відмови від нього, тощо. Роботодавець має довести до відома працівника наслідки для виконання трудових обов`язків відмови чи ухилення працівника від обов`язкового профілактичного щеплення, а лікар - надати об`єктивну інформацію про щеплення, наслідки відмови від нього для здоров`я та можливі поствакцинальні ускладнення. Відмова поінформованого працівника від проведення обов`язкового профілактичного щеплення чи факт ухилення від останнього мають бути належно підтвердженими.
 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 про відсторонення від роботи працівника з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, зазначила, що положення абзацу шостого частини першої статті 7 Закону № 4004-XII та Інструкції № 66 не охоплюють порядок відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою чи ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень для запобігання захворюванню на COVID-19. Обов`язки роботодавців щодо забезпечення епідеміологічного благополуччя населення визначені не тільки Законом № 4004-XII. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 передбачено, що відсторонення працівників в межах відповідних заходів боротьби з пандемією COVID-19 керівник підприємства, установи, організації проводить відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону №1645-ІІІ і частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу».
 
Таким чином, відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було передбачене законом. Приписи законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огляду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника.
 
При цьому Велика Палата Верховного Суду у справі №130/3548/21 зазначила, що нагальна необхідність ужиття державою у 2021 році заходів для захисту здоров`я населення (зокрема, для попередження поширення коронавірусу SARS-CoV-2, мінімізації ризиків ускладнень і смертності у хворих на COVID-19) не викликає сумнівів. Проте, слід з`ясувати, чи було нагально необхідним відсторонення позивача від роботи та наскільки саме таке відсторонення сприяло досягненню зазначеної легітимної мети.
 
Посада, яку займає ОСОБА_1 , підпадає під перелік професій, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, однак філією «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» перед видачею оскаржуваного наказу не було документально зафіксовано факт проведення медичного огляду особи перед щепленням та(або) відмови чи ухилення позивача від його проходження і щеплення та, відповідно, оскаржуваний наказ не містить вказівки на конкретну підставу відсторонення від роботи: відмова чи ухилення від проведення щеплення, тобто не було дотримано порядку відсторонення від роботи на підставі наведених вище законодавчих актів.
 
Крім того, суд апеляційної інстанції врахував, що застосування до позивачки такого заходу як відсторонення від роботи не передбачало жодної індивідуальної оцінки виконуваних нею трудових обов`язків. Відповідачем в оспорюваному наказі не наведено жодних фактів, які б підтверджували нагальність потреби у відстороненні саме позивача від роботи. Заперечуючи проти позову, відповідач не надав будь-яких доказів на підтвердження умов праці, у яких перебувала ОСОБА_1 , і які збільшують вірогідність зараження COVID-19.
 
Представник відповідача надала письмові пояснення від 31 березня 2023 року щодо умов щоденної роботи позивачки, користування нею службовим ліфтом та службовим автобусом для перевезення працівників до та з роботи, однак доказів на підтвердження зазначених обставин не надала.
 
Таким чином відсторонення ОСОБА_1 не можна вважати пропорційним меті охорони здоров`я населення та самої позивачки. 
 
Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування наказу директора філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» Касьянюка Я. Л. від 04 січня 2022 року № 1-к «Про відсторонення від роботи інженера цеху комп`ютерних технологій, релейного захисту та зв`язку ОСОБА_1 без збереження заробітної плати з 04 січня 2022 року» та стягнення середнього заробітку за час відсторонення позивача від роботи, однак з помилкових мотивів, то рішення Вишгородського Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2022 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Укргідроенерго» необхідно змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
 
При цьому апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду, зробленими в додатковому рішенні, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості. З урахуванням того, що судове засідання, яке було призначене на 10 червня 2022 року проводилося в режимі відео конференції, тривало 19 хвилин та фактично розгляд справи було відкладено, колегія суддів вважала, що суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір витрат на оплату послуг адвоката, які підлягали стягненню з відповідача на користь позивача, з 17 600 грн до 14 300 грн.
 
Звертаючись до апеляційного суду з відзивом на апеляційну скаргу, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Валенко К. П. просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 6 300 грн, які вона понесла на підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу, вартістю 3 000 грн та участь в судовому засіданні, вартістю 3 300 грн. Зазначені витрати підтверджені наданими доказами, тому апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав  для стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 6 300 грн.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У червні 2023 року ПрАТ «Укргідроенерго» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року, додаткове рішення цього суду від 26 серпня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 травня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення таухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову та заяви ОСОБА_1 .
 
Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389, пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України та обґрунтована тим, що суди не врахували правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21, постановах Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справах №№ 203/537/22, 279/764/22, 206/26/22, 621/4155/21 тощо, а також - не дослідили зібрані у справі докази.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 червня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Вишгородського районного суду Київської області.
 
17 липня 2023 року справа № 363/809/22 надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2024 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга ПрАТ «Укргідроенерго» мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що для вирішення питання про наявність підстав для обов`язкового щеплення працівника проти COVID-19 і, відповідно, для відсторонення працівника від роботи слід керуватися не тільки Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом МОЗ України від 04 жовтня 2021 року № 2153 (далі - Перелік № 2153), але й оцінкою загрози, яку потенційно на роботі може нести невакцинований працівник. 
 
08 грудня 2021 року позивачу було вручено під підпис повідомлення про обов`язкове медичне щеплення проти COVID-19 та попереджено про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, у разі ненадання документів (на підтвердження вакцинації від COVID-19/про абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень). Позивач не надала медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я, а також інформацію про наявність щеплення проти COVID-19 (сертифікат/довідку про щеплення), у зв`язку з чим 04 січня 2022 року товариством було складено акт про відмову  ОСОБА_1 надати документ про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, з яким її було ознайомлено під підпис.
 
Крім того, застосовуючи до позивача відсторонення від роботи в межах відповідних заходів боротьби з пандемією COVID-19, ПрАТ «Укргідроенерго» враховувало особливості виконуваних нею трудових обов`язків, зокрема, об`єктивної необхідності під час їхнього виконання особисто контактувати з іншими людьми, що могло б спричинити поширення коронавірусної інфекції серед працівників.
 
Отже, відсторонюючи позивача від роботи, відповідач діяв у спосіб та в межах повноважень, передбачених Законом, зокрема статтею 46 КЗпП України та частиною другою статті 12 Закону № 1645-ІІІ. На період відсторонення за  ОСОБА_1 зберігалося робоче місце в товаристві, трудовий договір не припинявся, відсторонення від роботи не є дисциплінарним стягненням, і нарахування заробітної плати було відновлено після допуску до роботи (виконання робіт), у зв`язку з чим відсутнє порушення права позивача на працю, передбачене статтею 43 Конституції України. Тому застосування приписів законодавства України в даному випадку не призвело до незаконного та непропорційного втручання у права позивача, зокрема з трудових правовідносин.

Також ПрАТ «Укргідроенерго» не погоджується із задоволенням судами попередніх інстанцій вимог щодо стягнення з товариства на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 14 300 грн та витрат, пов`язаних із переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 6 300 грн, з огляду на їх необґрунтованість, неспівмірність та непідтвердженість їх розміру належним чином, оскільки представник позивача не надав інформації щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, а вартість, як і механізм її обчислення, є необґрунтовані. Оскільки вартість та дійсність надання правничої допомоги встановити неможливо, то вимоги щодо компенсації цих судових витрат не підлягають задоволенню.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
 
У липні 2023 року представник  ОСОБА_1 - адвокат Кравець Р. Ю. подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням всіх фактичних обставин справи. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 з 01 грудня 2020 року була прийнята на посаду інженера дільниці перетворюючої техніки і комп`ютерного забезпечення цеху комп`ютерних технологій, релейного захисту та зв`язку філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго», що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 .
 
04 жовтня 2021 року на сайті МОЗ України було опубліковано наказ від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», відповідно до якого обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби      COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники:
1.   Центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів;
2.   Місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів;
3.   Закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно- технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.
 
29 листопада 2021 року генеральним директором ПрАТ «Укргідроенерго» було видано наказ № 301-11 «Щодо запровадження заходів протидії COVID-19» відповідно до якого заступникам генерального директора, головному інженеру, головному бухгалтеру, керівникам структурних підрозділів апарату управління, підпорядкованих генеральному директору було наказано забезпечити в термін до 06 грудня 2021 року надання до відділу кадрів департаменту з управління персоналом та соціальними питаннями інформації за формою, що додається до цього наказу, стосовно наявності / відсутності одного з таких документів:
-    документ, який підтверджує отримання повного курсу вакцинації або одну дозу дводозної вакцини від COVID-19, включеної Всесвітньою організацією охорони здоров`я (далі - ВОО3) до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях;
-    міжнародний, внутрішній сертифікат або іноземний сертифікат, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою дводозної вакцини або однією дозою однодозної вакцини чи двома дозами дводозної вакцини, які включені ВОО3 до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях;
-    довідку форми первинної облікової документації № 028-1/0, затвердженої наказом МОЗ України від 02 листопада 2021 року № 2394 «Про внесення зміни до пункту 1 наказу МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкції щодо їх заповнення, що використовується у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 листопада 2021 року за № 1449/37071, про абсолютні протипоказання відповідно до переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень.
У разі відмови працівника надати інформацію про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 або медичний висновок про протипоказання до вакцинації скласти акт про відмову.
Повідомити про відсторонення від роботи та відсторонити від роботи шляхом видання наказу з обов`язковим доведенням його до відома працівника, який не надав інформацію та не має жодних документів, зазначених у пункті 1.1 цього наказу (т. 1 а.с. 98-99).
 
01 грудня 2021 року директором філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» було видано наказ № 176 «Щодо запровадження заходів протидії COVID-19» (т. 1 а.с. 100-101).
 
08 грудня 2021 року інженер цеху комп`ютерних технологій, релейного захисту та зв`язку ОСОБА_1 була ознайомлена з повідомленням про щеплення проти COVID-19 від 08 грудня 2021 року, в якому зазначено, що з 09 грудня 2021 року на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, щеплення проти COVID-19 обов`язкове для працівників філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго». Цим повідомленням запропоновано до 08 грудня 2021 року надати один з наведених у повідомленні документів, та попереджено, що у разі ненадання одного із цих документів в термін до 08 грудня 2021 року її буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати 09 грудня 2021 року (т. 1 а.с. 102).
 
04 січня 2022 року начальником відділу кадрів ОСОБА_3 , начальником цеху КТРЗіз ОСОБА_4 , головою первинної профорганізації каскаду Київських ГЕС і ГАЕС ОСОБА_5 було складено акт про відмову ОСОБА_6 надати документи по обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 (т. 1 а.с. 103).
 
04 січня 2022 року директором філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» було видано наказ № 1-к «Про відсторонення від роботи інженера цеху комп`ютерних технологій, релейного захисту та зв`язку ОСОБА_1 без збереження заробітної плати з 04 січня 2022 року» відповідно до якого було відсторонено ОСОБА_1 , таб. № 1891, інженера дільниці перетворюючої техніки і комп`ютерного забезпечення цеху комп`ютерних технологій, релейного захисту та зв`язку, від роботи без збереження заробітної плати з 04 січня 2022 року до усунення причин, що його зумовили, з пред`явленням відповідних підтверджуючих документів(т. 1 а.с. 104).
 
01 березня 2022 року директором філії «Каскад Київськиї ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» було видано наказ № 71-к «Про допуск до роботи ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року» (т. 1 а.с. 105).
 
Відповідно до наказу про припинення трудового договору від 25 травня 2022 року № 129-к ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади з 25 травня 2022 року на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України (т.1 а.с. 111).
 
2.   Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга ПрАТ «Укргідроенерго» підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою-п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
 
Згідно з частиною першою статті 367, частиною першою статті 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.
 
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Частиною першою статті 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.
 
Термін «законодавство» широко використовується у правовій системі, в основному в значенні сукупності законів та інших нормативно-правових актів, які регламентують ту чи іншу сферу суспільних відносин. Цей термін використовує і Конституція України (статті 9, 19, 118, пункт 12 розділу XV Перехідних положень Конституції України). У законах залежно від важливості та специфіки суспільних відносин, що регулюються, цей термін вживається в різних значеннях: в одних маються на увазі лише закони; в інших в обсяг поняття «законодавство» включаються як закони та інші акти Верховної Ради України, так і акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а в деяких випадках - також і нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади.
 
Конституційний Суд України у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України (рішення від 09 липня 1998 року                               № 12-рп/98) офіційно розтлумачив термін «законодавство». Конституційний Суд України дійшов висновку, що термін «законодавство», який вживається в частині третій статті 21 КЗпП України щодо визначення сфери застосування контракту як особливої форми трудового договору, потрібно розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.
 
У рішенні від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020 у справі № 1-14/2020(230/20) за конституційним поданням Верховного Суду Велика Палата Конституційного Суду України зазначила, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України, як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.
 
Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 4 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону.
 
Відповідно до пунктів «б», «г» статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.
 
Закон № 1645-ІІІ визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.
 
Відповідно до статті 1 Закону № 1645-ІІІ протиепідемічні заходи - це комплекс організаційних, медико-санітарних, ветеринарних, інженерно-технічних, адміністративних та інших заходів, що здійснюються з метою запобігання поширенню інфекційних хвороб, локалізації та ліквідації їх осередків, спалахів та епідемій.
 
Згідно зі статтею 11 Закону № 1645-ІІІ організація та проведення медичних оглядів і обстежень, профілактичних щеплень, гігієнічного виховання та навчання громадян, інших заходів, передбачених санітарно-гігієнічними та санітарно-протиепідемічними правилами і нормами, у межах встановлених законом повноважень покладаються на органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, органи державної санітарно-епідеміологічної служби, заклади охорони здоров`я, підприємства, установи та організації незалежно від форм власності, а також на громадян.
 
Частиною першою статті 12 Закону № 1645-ІІІ передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.
 
Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт
 
Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (частина друга статті 12 Закону № 1645-ІІІ).
 
У разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями (частина третя статті 12 Закону № 1645-ІІІ).
 
Рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на відповідних територіях та об`єктах приймають головний державний санітарний лікар України, головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, головні державні санітарні лікарі областей, міст Києва та Севастополя, головні державні санітарні лікарі центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку, виконання кримінальних покарань, захисту державного кордону, Служби безпеки України.
 
Профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань (частини четверта-шоста статті 12 Закону № 1645-ІІІ).
 
Згідно з Положенням про МОЗ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90 (далі - Положення про МОЗ), МОЗ є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, попередження та профілактики неінфекційних захворювань.
 
Накази МОЗ, видані в межах повноважень, передбачених законом, є обов`язковими до виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами (пункт 8 Положення про МОЗ).
 
Наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік № 2153, у первинну редакцію до якого ввійшли: працівники центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.
 
Наказом МОЗ від 25 лютого 2022 року № 380, який набрав чинності 01 березня 2022 року, зупинено дію наказу МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 до завершення воєнного стану в Україні, який введено в Україні з 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з подальшими змінами.
 
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 постанову Кабінету Міністрів України № 1236 було доповнено пунктом 41-6, відповідно до якого керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій доручено забезпечити:
1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти                     COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;
2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;
3) взяття до відома, що:
- на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»;
- відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються;
- строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.
 
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2022 року № 372 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 1236 (далі - Постанова № 1236), зокрема на період воєнного стану:
- фізичним особам і суб`єктам господарювання рекомендовано дотримуватися протиепідемічних заходів, спрямованих на запобігання поширенню COVID-19;
- фізичним особам рекомендовано забезпечити отримання повного курсу вакцинації від COVID-19 вакцинами, включеними ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях;
- закладам охорони здоров`я забезпечити готовність до реагування на спалахи COVID-19 в умовах воєнного стану;
- пункт 41-6 Постанови № 1236 було доповнено абзацом такого змісту: «Положення цього пункту не застосовуються на період воєнного стану».
 
Указане вище свідчить про те, що після набрання чинності цими нормативно-правовими актами і до завершення воєнного стану в Україні до працівників, які належать до Переліку № 2153, не може бути застосовано відсторонення від роботи у зв`язку з відсутністю щеплення від COVID-19. Відповідачем застосовано до позивачки відсторонення від роботи до набрання чинності вказаними нормативно-правовими актами.
 
Питання відсторонення від роботи додатково регламентовано в Законі № 4004-XII та Інструкції про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затвердженої наказом МОЗ від 14 квітня 1995 року № 66 (далі - Інструкція № 66).
 
Підприємства, установи і організації зобов`язані усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (абзац шостий частини першої статті 7 Закону № 4004-XII).
 
Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 66, з урахуванням змін, внесених наказом МОЗ України від 30 серпня 2011 року № 544, подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності - це письмовий організаційно-розпорядчий документ Державної санітарно-епідеміологічної служби України, який зобов`язує роботодавців у встановлений термін усунути від роботи або іншої діяльності зазначених у поданні осіб.
 
Згідно з підпунктом 1.2.5. пункту 1.2. Інструкції № 66 особами, які відмовляються або ухиляються від профілактичних щеплень, визнаються громадяни та неповнолітні діти, а також окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи, які необґрунтовано відмовились від профілактичного щеплення, передбаченого Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом МОЗ України від 16 вересня 2011 року № 59, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1159/19897.
 
Відповідно до пункту 2.2. Інструкції № 66 право внесення подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності надано головному державному санітарному лікарю України, його заступникам, головним державним санітарним лікарям Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва, Севастополя та їх заступникам, головним державним санітарним лікарям водного, залізничного, повітряного транспорту, водних басейнів, залізниць, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державного управління справами, Служби безпеки України та їх заступникам, іншим головним державним санітарним лікарям та їх заступникам, а також іншим посадовим особам Державної санітарно-епідеміологічної служби, що уповноважені на те керівниками відповідних служб.
 
Пунктом 2.5. Інструкції № 66 визначено, що подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складають у двох примірниках, один з яких направляється роботодавцю, що зобов`язаний забезпечити його виконання, а другий зберігається у посадової особи, яка внесла подання. Подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складається за формою згідно з додатком 1 до цієї Інструкції.
 
Згідно з пунктом 2.7. Інструкції № 66 термін, на який відсторонюється особа, залежить від епідеміологічних показань та встановлюється згідно з додатком № 2 до цієї Інструкції.
 
Положення абзацу шостого частини першої статті 7 Закону № 4004-XII та Інструкції № 66 не охоплюють порядок відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою чи ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень для запобігання захворюванню на COVID-19. Обов`язки роботодавців щодо забезпечення епідеміологічного благополуччя населення визначені не тільки Законом № 4004-XII. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 передбачено, що відсторонення працівників у межах відповідних заходів боротьби з пандемією COVID-19 керівник підприємства, установи, організації проводить відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ і частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу».
 
Отже, відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було передбачене законом.
 
Положення законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огляду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника.
 
У кожному конкретному випадку для вирішення питання про наявність підстав для обов`язкового щеплення працівника проти COVID-19 і, відповідно, для відсторонення працівника від роботи, слід виходити не тільки з Переліку № 2153, але й оцінки загрози, яку потенційно на роботі може нести невакцинований працівник. Зокрема, слід враховувати і такі обставини, як: кількість соціальних контактів працівника на робочому місці (прямих/непрямих); форму організації праці (дистанційна/надомна), у тому числі можливість встановлення такої форми роботи для працівника, який не був щепленим; умови праці, у яких перебуває працівник і які збільшують вірогідність зараження COVID-19, зокрема потребу відбувати у внутрішні та закордонні відрядження; контакт працівника з продукцією, яка буде використовуватися (споживатися) населенням.
 
Аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22).
 
У справі, яка переглядається, судами попередніх інстанцій було встановлено, що посада, яку займає ОСОБА_1 , підпадає під перелік професій, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. 
 
08 грудня 2021 року ОСОБА_1 була ознайомлена з повідомленням роботодавця, за змістом якого їй запропоновано надати відповідні документи, а також повідомлено, що у разі ненадання одного із цих документів її буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати.
 
Незважаючи на те, що у вищевказаному повідомленні позивачу запропоновано надати відповідні документи до 08 грудня 2021 року та попереджено про наслідки їх неподання, а саме про її відсторонення від роботи без збереження заробітної плати 09 грудня 2021 року, ОСОБА_1 до 04 січня 2022 року не надала зазначених документів, про що 04 січня 2022 року начальником відділу кадрів Галиною Некрасовою, начальником цеху КТРЗіз ОСОБА_4 , головою первинної профорганізації каскаду Київських ГЕС і ГАЕС ОСОБА_5 було складено акт про відмову ОСОБА_6 надати документи по обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19.
 
У зв`язку з наведеними обставинами, 04 січня 2022 року директором філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» було видано наказ № 1-к «Про відсторонення від роботи інженера цеху комп`ютерних технологій, релейного захисту та зв`язку ОСОБА_1 без збереження заробітної плати з 04 січня 2022 року». За змістом цього наказу його видано на підставі статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ, пункту 41-6 Постанови № 1236, наказу директора філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» від 01 грудня 2021 року № 176 «Щодо запровадження заходів протидії COVID-19».
 
Держава зобов`язана здійснити ефективні заходи - зокрема, правове регулювання та відповідну адміністративну практику - з метою захисту людини і суспільства від серйозних загроз, пов`язаних із поширенням на території України COVID-19. Через поширення хвороби під загрозою опинилося життя і здоров`я людей, фундаментальні конституційні цінності.
 
Під час протидії пандемії право на життя і право на охорону здоров`я є найбільш тісно пов`язаними. Відповідно до частини першої статті 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя.
 
Згідно із частиною першою статті 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Зв`язок між цими конституційними правами полягає в тому, що недостатні, несвоєчасні та неефективні заходи держави у сфері охорони здоров`я в умовах пандемії можуть означати безпосереднє посягання на право кожної людини на життя.
 
Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій представники відповідача посилалися на те, що пунктом 8.4.1 Положення про цех комп`ютерних технологій, релейного захисту та зв`язку філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» встановлено перелік обладнання (устаткування) станції, яке знаходиться на обслуговуванні дільниці перетворюючої техніки і комп`ютерного забезпечення цеху комп`ютерних технологій, релейного захисту та зв`язку, інженером якої працювала позивач. Зокрема, до такого обладнання відносяться системи збудження генераторів, підзарядні агрегати, системи керування та системи керування включно з серверним обладнанням та технологічною локально-обчислювальною мережею, агрегатний, блочний і загальностанційний контролери, захисти трансформаторів збудження тощо. Обслуговування такого обладнання виконувати дистанційно неможливо. 
 
Позивач виконувала свої посадові обов`язки в складі бригади, чисельність і склад якої зумовлюється з урахуванням груп з електробезпеки і з міри безпеки виконання робіт. При виконанні ремонту поруч могли знаходитися на цьому обладнанні з суміжних дільниць цеху і інших цехів від 5 до 10 працівників. При знаходженні на робочому місці в приміщенні постійно разом знаходилося 4 працівники. Працівники виробничих цехів використовують ліфт, яким також користуються оперативна служба, працівники пульту ПрАТ «Укргідроенерго», керівництво станції. Таким чином, кількість осіб, з якими позивач могла мати безпосередній контакт впродовж місяця, складає більше 100 працівників. Окрім того, на території філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго», чисельний склад якої складає 564 працівники (станом на 31 грудня 2022 року), знаходиться Апарат управління ПрАТ «Укргідроенерго».
 
Також в ПрАТ «Укргідроенерго» організовано безкоштовне перевезення працівників до та з роботи автобусами товариства, що свідчить про соціальні контакти між працівниками різних підрозділів (в т. ч. відокремлених), а тому у випадку користування автобусами невакцинованими працівниками збільшуються ризики поширення COVID-19. Київська ГЕС є режимним об`єктом, а тому всі працівники проходять через центральний контрольно-пропускний пункт, що свідчить про велику кількість соціальної взаємодії (непрямих контактів) та можливе збільшення ризиків поширення коронавірусної інфекції. 
 
З огляду на викладене, Верховний Судпогоджується з тим, що робота ОСОБА_1 на посаді інженера дільниці перетворюючої техніки і комп`ютерного забезпечення цеху комп`ютерних технологій, релейного захисту та зв`язку філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго»обумовлює службову необхідність у контактуванні з іншими працівниками цього підприємства, що підвищує ризик інфікування коронавірусом SARS-CoV-2 та/або сприяння його подальшому поширенню.
 
Таким чином Верховний Суд вважає необґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову та скасування оскаржуваного наказу у зв`язку з непропорційністю відсторонення меті охорони здоров`я населення та самої позивачки.
 
Оскільки іншу форму організації роботи (зокрема дистанційну або надомну) відповідач організувати позивачу не може, Верховний Суд вважає, що відповідач правомірно був змушений видати наказ про відсторонення позивачки від роботи на підставі статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ, пункту 41-6 Постанови № 1236.
 
З огляду на те, що за позивачкою на період відсторонення зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений, нарахування заробітної плати відновляється одразу після усунення позивачкою причин, що зумовили його відсторонення від роботи та після її допуску до роботи (виконання робіт).
 
Також Верховний Суд враховує, що ОСОБА_1 допущено до роботи з 01 березня 2022 року, а тому порушення права позивачки на працю, передбачене у статті 43 Конституції України, не встановлено.
 
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 472/5/22 (провадження № 61-41св23), від 18 квітня 2023 року у справі № 130/3573/21 (провадження № 61-5570св22), від 13 грудня 2023 року у справі № 133/3961/21 (провадження № 61-9771св23), від 13 березня 2024 року у справі № 363/1121/22 (провадження № 61-8129св23), а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2024 року у справі № 191/4364/21 (провадження № 14-172цс23).
 
Таким чином, судами попередніх інстанцій неправильно застосовані вищенаведені норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а тому їх висновки про задоволення позову  ОСОБА_1 , визнання протиправним та скасування наказу ПрАТ «Укргідроенерго» від 04 січня 2022 року № 1-к «Про відсторонення від роботи інженера цеху комп`ютерних технологій, релейного захисту та зв`язку ОСОБА_1 без збереження заробітної плати з 04 січня 2022 року» та стягнення з ПрАТ «Укргідроенерго» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у розмірі 26 872,56 грн, є помилковими.
 
Отже, в цій справі Верховний Суд дійшов висновку про обґрунтованість наведених в касаційних скаргах підстав касаційного оскарження судового рішення, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389, пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.
 
Відповідно до частин першої, четвертої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
 
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення в частині вирішення позовних вимог  ОСОБА_1 до ПрАТ «Укргідроенерго» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
 
У зв`язку із скасуванням рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 11 травня 2023 року у вищенаведеній частині позовних вимог  ОСОБА_1 підлягає скасуванню також додаткове рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 серпня 2022 року.
 
В касаційній скарзі відсутні доводи на спростування висновків апеляційного суду про скасування рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року в частині задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 до директора філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» Касьянюка Я. Л. та закриття провадження у справі в цій частині позовних вимог.
 
Тобто за змістом касаційної скарги ПрАТ «Укргідроенерго» не оскаржує рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року в зазначеній частині позовних вимог  ОСОБА_1 та постанову Київського апеляційного суду від 11 травня 2023 року в частині закриття провадження у справі, а тому судові рішення судів попередніх інстанцій в означеній частині позовних вимог  ОСОБА_1 в силу положень вищенаведеної частини першої 400 ЦПК України Верховним Судом не переглядаються.
 
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» задовольнити частково.
 
Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року, додаткове рішення цього суду від 26 серпня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 травня 2023 року в частині вирішення позовних вимог  ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.
 
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                      О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара
 
В. В. Шипович