Справа №591/10362/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.	
Номер провадження 33/816/361/24 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Бикова Д.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Бикова Д.О. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 грудня 2023 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. 

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 грудня 2023 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 26 жовтня 2023 року о 14 год. 06 хв. керував автомобілем Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_1 в м. Суми по пр. Свободи, 36 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу газоаналізатор алкотест «Drager» та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на відеореєстратор, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Биков Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначав, що факт керування транспортним засобом при порушенні водієм ПДР не зафіксовано.
Звертав увагу на те, що в порушення вимог п.8, 10, 11 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції поліцейським в направленні, акті не було вказано номер спеціального технічного засобу, оскільки при проведенні даної процедури алкотестер Драгер взагалі був відсутній у поліцейських.
На думку апелянта, висновки, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не у повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, оскільки факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому порядку перед складанням протоколу зафіксовано не було, останній на цю пропозицію нічого не відповів, протокол про адміністративне правопорушення був складений поліцейським без фіксації технічним засобом відеозапису, також не було названо ознак сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Вказував, що на наявному в матеріалах справи відеозаписі з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано всіх подій, які відбувались при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відеозапис з бодікамери поліцейського, який складав вищезазначений протокол взагалі не був долучений до матеріалів справи.
Наголошував, що необхідно врахувати, що ОСОБА_1 є водієм вантажного автомобіля підприємства «Райавтодор» і для нього ця робота є єдиним джерелом існування, тому позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік зробить його життя та життя його родини не можливим.
Вважав, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, майнового стану ОСОБА_1 , наявних обставин, що пом`якшують покарання, необхідно і достатньо накласти покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Бикова Д.О., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відео файли і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновків.

Відповідно до ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
На думку апеляційного суду, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції правильно встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №2644336 від 26 жовтня 2023 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.1),
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2),
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3),
-письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.4),
-довідкою відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції віл 27 жовтня 2023 року, з якої вбачається, що у відповідності до відомостей інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с.5),
- відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора алкотест «Drager» та в медичному закладі.

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5.ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Щодо доводів апелянта про те, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то їх апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з дослідженого відеозапису водій був зупинений працівниками поліції, оскільки він в`їхав в бордюр, перешкоджав виїзду інших транспортних засобів.
Твердження апелянта про те, що факт керування транспортним засобом при порушенні водієм ПДР не зафіксовано, апеляційний суд визнає безпідставними та надуманими, оскільки вони спростовуються відеозаписом, з якого чітко вбачається, що водій ОСОБА_1 перебуває за кермом зупиненого транспортного засобу.
Щодо доводів апелянта про те, що в порушення вимог п.8, 10, 11 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції поліцейським в направленні, акті не було вказано номер спеціального технічного засобу, оскільки при проведенні даної процедури алкотестер Драгер взагалі був відсутній у поліцейських, то їх апеляційний суд вважати обґрунтованими не може, оскільки огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 не проводився у зв`язку з відмовою водія пройти сказаний огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.
Щодо тверджень апелянта про те, що висновки, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не у повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, оскільки факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому порядку перед складанням протоколу зафіксовано не було, останній на цю пропозицію нічого не відповів, протокол про адміністративне правопорушення був складений поліцейським без фіксації технічним засобом відеозапису, також не було названо ознак сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, то їх апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки вказане повністю спростовується дослідженим відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 сам відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, крім цього протокол про адміністративне правопорушення було складено у присутності ОСОБА_1 , та оголошено  останньому.
Доводи апелянта про те, що на наявному в матеріалах справи відеозаписі з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано всіх подій, які відбувались при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відеозапис з бодікамери поліцейського, який складав вищезазначений протокол взагалі не був долучений до матеріалів справи, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки даний відеозапис достатній для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння..
Щодо доводів апелянта про те, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, майнового стану ОСОБА_1 , наявних обставин, що пом`якшують покарання, необхідно і достатньо накласти покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, апеляційний суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Між тим, за змістом частини 1 статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Із аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що санкція ч. 1 ст.130КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу поєднаного із позбавлення права керування транспортними засобами.
При цьому, у даному випадку, загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч. 1 ст.33 КУпАП не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.  
Тобто у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ч.1 ст.130КУпАП ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.
При цьому, дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відносить до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки, зокрема і для осіб, яким надає допомогу з огляду на свої службові обов`язки.
У даному випадку, з огляду на положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, апеляційний суд також вважає за потрібне звернути увагу на наступне рішення.
Так, по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 є водієм вантажного автомобіля підприємства «Райавтодор» і для нього ця робота є єдиним джерелом існування, тому позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік зробить його життя та життя його родини не можливим, не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційних вимог з урахуванням встановленої законодавцем безальтернативної санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, не лише відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП України, вимогам ст.ст. 33, 34 КУпАП України щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.
Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя правильно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.
Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника особи, який притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Бикова Д.О., апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення

Керуючись ст. 294  КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Бикова Д.О. на цю постанову – без задоволення. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.