ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5683/24 Справа № 182/4091/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Багрова А.Г. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 182/4091/21 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Остапенко В.О.,
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання Гладиш К.І.
сторони:
позивач Нікопольська окружна прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Нікопольської міської ради
відповідач  ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2022 року, яке ухвалено суддею Багровою А.Г. у місті Нікополі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 08 квітня 2024 року, 
УСТАНОВИВ:
В червні 2019 року Нікопольська окружна прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Нікопольської міської ради звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації з одночасним припиненням права власності та знесення самочинно збудованого нерухомого майна.
Позовна заява мотивована тим, що підставою для реєстрації у серпні 2018 року права власності на об`єкт нерухомого майна – магазин продовольчих товарів літ. А-1, загальною площею 157,1 кв.м. (метал обшитий пластиком), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці комунальної власності м. Нікополя Дніпропетровської області за ОСОБА_1 стало рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2011 року по справі № 2-4081/11. 
Проте вказане рішення Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області не приймалось, оскільки за номером судової справи № 2-4081/11 наявне рішення суду від 07 листопада 2011 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Крім того, згідно автоматизованої системи документообігу суду в провадженні Нікопольського міськрайонного суду справа за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Нікопольського виконкому Дніпропетровської області про визнання права власності не значиться.
Земельна ділянка, на якій розташоване нерухоме майно ОСОБА_1 , у користування не передавалась, дозвільні документи на будівництво об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 також не видавались. 
Таким чином, наявне самовільне зайняття спірної земельної ділянки Нікопольської міської ради та незаконна реєстрація самочинно збудованого нерухомого майна. 
З метою усунення перешкод Нікопольській міській раді у вільному користуванні та розпорядженні своїм майном у вигляді земельної ділянки комунальної власності, наявні підстави для скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 з одночасним припиненням права приватної власності. 
З огляду на викладені обставини справи, враховуючи що вказаний об`єкт збудований за відсутності будь-яких дозвільних документів, земельна ділянка для його будівництва не виділялась та не може бути виділена і на теперішній час, то захистом порушених прав власника земельної ділянки та єдиним способом є саме знесення відповідачем самочинно збудованого нерухомого майна. 
У зв`язку з наведеним вище позивач просив суд скасувати державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна – магазин продовольчих товарів літ. А-1, загальною площею 157,1 кв.м. (метал обшитий пластиком), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , проведену державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В., від 08.08.2018 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1617803312116, номер запису – 27407444) та припинити право приватної власності; зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинно збудоване нерухоме майно – магазин продовольчих товарів літ А-1 загальною площею 157,1 кв.м. (метал обшитий пластиком), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2022 року позов задоволено.
Скасовано державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна – магазин продовольчих товарів літ. А-1, загальною площею 157,1 кв.м. (метал обшитий пластиком), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , проведену державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В., від 08.08.2018 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1617803312116, номер запису – 27407444) та припинено право приватної власності.
Зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинно збудоване нерухоме майно – магазин продовольчих товарів літ А-1 загальною площею 157,1 кв.м. (метал обшитий пластиком), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури понесені судові витрати в розмірі 4 540 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2  (особа, яка не брала участі у справі)ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що він, як власник на підставі договору купівлі-продажу від 21 липня 2006 року павільйону торгівлі, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не був залучений до участі у справі в той час як оскаржуваним рішенням порушені його права. 
У відзиві на апеляційну скаргу Нікопольська окружна прокуратура Дніпропетровської області просить апеляційне провадження у справі закрити, а у разі розгляду апеляційної скарги рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
У відзиві на апеляційну скаргу Нікопольська міська рада просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог позивача про зобов`язанння ОСОБА_1 знести самочинно збудоване нерухоме майно – магазин продовольчих товарів літ А-1 загальною площею 157,1 кв.м. (метал обшитий пластиком), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника ОСОБА_1 – ОСОБА_5 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури – Бурлаченко О.Л., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзивів на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо самочинного будівництва, самовільного зайняття земельної ділянки та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за відсутності правових підстав.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 08.08.2018 року державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяною Василівною проведена державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна – магазин продовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (а.с. 21).
Підставою для державної реєстрації прав власності стало рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.07.2011 року №2-4081/11(а.с.22-23).
При цьому, вказане рішення Нікопольським міськрайонним судом не приймалось, оскільки за номером судової справи №2-4081/11 міститься рішення суду від 07.11.2011 року за позовом ПАТ КБ „ПриватБанк” до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Згідно автоматизованої системи документообігу суду в провадженні Нікопольського міськрайонного суду справа за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Нікопольського виконкому Дніпропетровської області про визнання права власності не значиться (а.с.24-25).
Як вбачається із заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.08.2018 року та рішення про державну реєстрацію від 08.08.2018 року від імені ОСОБА_1 діяв ОСОБА_6 на підставі довіреності, що нотаріально посвідчена 03.03.2016 року (а.с.109,110).
Звертаючись до суду з даним позовом позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що накладення 04.09.2012 року Центрально-Міським ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 31878008 від 29.03.2012 року, заборони відчуження на нерухоме майно, а саме квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , порушено право ПАТ «Дельта Банк» на розпорядження своїм майном, що фактично унеможливлює роботу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині реалізації зазначеного майна, з метою подальшого задоволення вимог кредиторів. 
Ухвалюючи рішення про задовлення позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідач незаконно здобув право власності на самочинно збудований ним об`єкт нерухомості на земельній ділянці територіальної громади міста Нікополя. 
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) зроблено висновок про те, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Згідно з положеннями частини четвертої статті 41 Конституції України та частини п`ятої статті 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Предметом спору в даній справі є магазин продовольчих товарів літ А-1 загальною площею 157,1 кв.м. (метал обшитий пластиком), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 .
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Мігуновим С.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1088, від 21 липня 2006 року, ОСОБА_2 купив у приватного підприємця ОСОБА_7 павільйон за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до п.5 вказаного договору право власності на павільйон торгівлі виникає у покупця з моменту нотаріального посвідчення договору. 
Відповідно до пункту 1.5 «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року, чинного в період з 07 лютого 2002 року до 01 січня 2013 року, державній реєстрації підлягало право власності на такі об`єкти нерухомого майна як: - житлові будинки; квартири; будівлі в яких розташовані приміщення; споруди призначені для виконання спеціальних технічних функцій; приміщення як частина житлових об`єктів.
Таким чином, враховуючи що станом на 21 липня 2006 року право власності на такий об`єкт нерухомого майна як «павільйон торгівлі» не підлягало обов`язковий державній реєстрації, то документом, який підтверджує право власності ОСОБА_2 на «павільйон торгівлі» є договір купівлі-продажу.
Отже, первинним власником будівлі за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 . 
Оскаржуваним рішенням скасовано державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна – магазин продовольчих товарів літ. А-1, загальною площею 157,1 кв.м. (метал обшитий пластиком), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , проведену державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В., від 08.08.2018 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1617803312116, номер запису – 27407444), припинено право приватної власності та зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинно збудоване нерухоме майно – магазин продовольчих товарів літ А-1 загальною площею 157,1 кв.м. (метал обшитий пластиком), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про те, що оскаржуване рішення порушені стосується прав ОСОБА_2 . 
Пунктом 4 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
ОСОБА_2 не був залучений до участі у справі, а тому рішення суду впливає на його права, оскільки він вважає себе власником будівлі за адресою АДРЕСА_1 , так як придбав його на підставі договору купівлі-продажу від 21 липня 2006 року.
Пред`явлені у цій справі позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_2 та не можуть бути розглянуті судом у спорі, в якому останнього не було залучено відповідачем (співвідповідачем), оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд вправі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Без залучення належного кола відповідачів позовні вимоги не можуть бути вирішені.
З огляду на те, що ОСОБА_2 не залучений до участі у справі, тоді як оскаржуваним рішенням суду першої інстанції вирішені питання про права та інтереси, рішення суду першої інстанції в силу пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України слід скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
Втім, позивач не позбавлений можливості повторно звернутися з таким позовом до належного кола відповідачів.
У такому висновку апеляційний суд враховує принцип res judicata, тобто принцип остаточності судового рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної судом справи, а також принцип процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути саму потребу у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Тобто вирішення спорів різних спадкоємців щодо одного і того ж спірного спадкового майна має вирішуватися в одному судовому провадженні.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частини 1, 13 статті 141 ЦПК України).
Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано, за наслідками апеляційного перегляду апеляційна скарга задоволена, а в позові відмовлено, наявні підстави для перерозподілу судових витрат (сплаченого сторонами судового збору), які мають у цій справі покладатися на позивача. Тому з Дніпропетровської обласної прокуратури слід стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в розмірі 6 810 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити. 
Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Нікопольської міської ради до ОСОБА_1  про скасування державної реєстрації з одночасним припиненням права власності та знесення самочинно збудованого нерухомого майна- відмовити.
Стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 6 810 (шість тисяч вісімсот десять) гривен. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повне судове рішення складено  12 червня 2024 року.

Головуючий:        

Судді: