Справа № 447/3492/23                                Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І. 
Провадження № 22-ц/811/797/24                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Цьони С.Ю. 
з участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 лютого 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_3 недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна.
В обґрунтування вимог заяви покликається на те, що зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , однак фактично проживає в будинку АДРЕСА_2 з дідом, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 , через комплекс наявних в нього неврологічних, психічних та інших захворювань, значного порушення функції ходи і координації рухів не здатен до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду. Крім того, у зв`язку з наявністю у нього виражених когнітивних розладів, психіатр, встановивши діагноз: F03 – неуточнена деменція, ступінь тяжкості – важка, стадія – декомпенсація, також рекомендував постійний сторонній догляд за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що саме він забезпечує ОСОБА_3 догляд та утримання, нормальні побутові умови та лікування, виклик лікаря та транспортування до лікаря за потребою, оскільки в міру наявних фізичних захворювань дідусь погано пересувається. Внаслідок наявності психічних та фізичних захворювань ОСОБА_3 не може самостійно реалізовувати свої права, у зв`язку з чим виникає необхідність представництва його інтересів в різних державних органах, підприємствах, установах та організаціях, зокрема щодо отримання та переоформлення пенсії, ліків за рецептом, госпіталізації в медичні заклади тощо. Вважає відсутніми перешкоди для призначення його опікуном, оскільки він проживає разом з дідусем та має можливість за ним доглядати, опікуватися ним, а згідно з чинним законодавством він не є особою, яка не може бути призначена опікуном. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради Львівської області від 06 червня 2023 року №97 «Про затвердження висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 » затверджено висновок опікунської ради від 02 червня 2023 року про можливість призначення його опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає, що фізична особа має бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого, психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та/або керувати ними. 
З наведених підстав просить:
-визнати недієздатним, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;
-встановити над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 12 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , недієздатним.
Встановлено опіку над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 
В решті заяви відмовлено.
Тимчасово покладено обов`язки опікуна над недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області до вирішення питання про призначення опікуна, в порядку визначеному законодавством.
Строк дії рішення визначено тривалістю два роки з моменту набрання ним законної сили.
Рішення суду в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскаржила представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Апелянт стверджує, що при призначенні опікуна беруться до уваги його згода та можливості виконувати опікунські обов`язки, а також стосунки між ним та підопічним, відтак опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою, як правило з числа родичів чи близьких підопічному. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна, а опікунською радою при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради Львівської області надано висновок про можливість призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На думку апелянта, наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення конкретної особи опікуном є обов`язковою умовою для призначення саме цієї особи опікуном над недієздатною фізичною особою. Просить звернути увагу на те, що серед переліку документів, за наявності яких органи опіки та піклування призначають опікуна, відсутні документи, які б передбачали подання відомостей щодо наявності інших родичів, що могли б здійснювати опіку над недієздатним. Крім того, до органу опіки та піклування не надходило заяв від інших родичів про надання ними згоди на виконання обов`язків опікуна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконання яких є добровільним, лише за згодою особи, яка має бажання здійснювати обов`язки опікуна. Апелянт покликається на те, постійно проживає з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює за ним постійний догляд, а чинне законодавство не містить положень щодо неможливості призначення опікуном у зв`язку із працездатністю заявника, оскільки чинним законодавством чітко встановлено випадки, коли особа не може бути призначена опікуном, перелік яких є вичерпним. З наведених підстав просить рішення суду в частині відмови у призначенні опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити повністю. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч. 1 ст. 89 ЦПК України).
Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині відмови в задоволенні вимог заяви щодо призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , 1943 року народження, то законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволених судом вимог судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , страждає тяжким психічним розладом, у зв`язку з чим не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує опіки, що безспірно підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи, і це, на думку суду, є підставою для визнання його недієздатним та встановлення над ним опіки.
Відмову в задоволенні вимог заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , суд першої інстанції обґрунтував недоведеністю факту того, що призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 відповідатиме його інтересам, а також, що ОСОБА_1 матиме можливість належним чином здійснювати покладені на нього обов`язки опікуна.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , з огляду на таке.
Статтею 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом (ч. 2 ст. 39 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.
Згідно з ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 . Його батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 . Його батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Відповідно до витягу №2023/008451317 з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: в АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу №2023/008451170 з реєстру територіальної громади ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .
Відповідно до витягу №2023/008451202 з реєстру територіальної громади ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .
Відповідно до посвідчення № НОМЕР_4 , ОСОБА_4 ,1949 р.н., є інвалідом третьої групи.
Згідно виписок із медичної карти стаціонарного хворого №546, 2416, 6136 виданих КНП «Новороздільська міська лікарня» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , хворіє на гіпертонічну хворобу. Основний діагноз – вертебробазилярний артеріальний синдром.
З акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/ фактичного місця проживання особи №354 від 19.05.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою АДРЕСА_2 із дідусем ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_4 та здійснює за ним постійний догляд.
Відповідно до результатів огляду психіатра від 17.04.2023 року, ОСОБА_3 встановлено діагноз – неуточнена деменція. Ступінь тяжкості – важка. Соціальна адаптація порушена. У нього наявні виражені когнітивні розлади. Потребує постійного стороннього догляду.
Відповідно до довідки ЛКК №972 від 30.08.2023 року, виданої НКП «Миколаївська міська лікарня» протокол №134, ОСОБА_3 є інвалідом третьої групи, потребує стороннього догляду.
З висновку судово-психіатричного експерта №1338 від 11.12.2023 року вбачається, що на даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 страждає тяжким психічним розладом у вигляді розладів психіки та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу, виражений психоорганічний синдром з емоційно-вольовими розладами, різким інтелектуально-мнестичним зниження до рівня деменції, ускладненого неврологічним порушенням, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним розладом потребує опіки.
Оскаржуваним рішення суду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнаний недієздатним, над ним встановлено опіку.
Рішення суду в цій частині не оскаржується. 
Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 56 ЦК України).
За підпунктом 4 пункту б) частини першої статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері соціального захисту населення належать делеговані повноваження щодо вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування.
Згідно із статтею 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Частиною першою статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
Стаття 64 ЦК України передбачає, що опікуном чи піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила).
З матеріалів справи вбачається, що дружина ОСОБА_3 . ОСОБА_4 , 1948 року народження, є пенсіонером, третя група інвалідності, син ОСОБА_3 – ОСОБА_5 хворіє багатьма захворюваннями, неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого, що, на думку колегії суддів, утруднює виконання ними обов`язків опікуна ОСОБА_3 .
Як вбачається з висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради від 02 червня 2023 року за заявою ОСОБА_1 , опікунська рада прийшла до висновку про можливість призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 опікуном ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є його дідусем.
У висновку опікунської ради, зокрема, зазначено, що ОСОБА_3 потребує стороннього догляду, не здатний до самообслуговування через наявні у нього захворювання, в тому числі коксартроз, кардіосклероз, гіпертонічна хвороба.
У висновку також зазначено, що Актом огляду психіатра КНП «Миколаївська міська лікарня» Миколаївської міської ради від 17.04.2023 року ОСОБА_3 встановлено діагноз:F03: не уточнена деменція в стадії декомпенсації, важкого ступеня тяжкості.Встановлено, що пацієнт потребує постійного стороннього догляду внаслідок когнітивних розладів. Зокрема, встановлено наступні ознаки психічного стану: неадекватність в поведінці, звернену мову не розуміє, мислення малопродуктивне, критичні і прогностичні здібності втрачені, навиками самообслуговування не володіє. 
Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради Стрйиського району Львівської області №97 від 06.06.2023 року затверджено висновок опікунської ради про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном його діда, ОСОБА_3 .
Задовольняючи вимоги заяви ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 1943 р.н., недієздатним, суд врахував, окрім іншого, висновок судово-психіатричного експерта №1338 від 11.12.2023 року, з якого вбачається, що на даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 страждає тяжким психічним розладом у вигляді розладів психіки та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу, виражений психоорганічний синдром з емоційно-вольовими розладами, різким інтелектуально-мнестичним зниження до рівня деменції, ускладненого неврологічним порушенням, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним розладом потребує опіки.
Враховуючи те, що належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, а саме, висновком судово-психіатричного експерта №1338 від 11.12.2023 року, довідкою ЛКК №972 від 30.08.2023 року, виданою НКП «Миколаївська міська лікарня», підтверджується, що ОСОБА_3 страждає тяжким психічним розладом у вигляді розладів психіки та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу, виражений психоорганічний синдром з емоційно-вольовими розладами, різким інтелектуально-мнестичним зниження до рівня деменції, ускладненого неврологічним порушенням, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання ОСОБА_3 недієздатним та встановлення над ним опіки, і рішення суду в цій частині не оскаржується.
Аналіз змісту частини 1 статті 300 ЦПК України свідчить про те, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, одночасно встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. 
Разом з тим, визнавши ОСОБА_5 недієздатним та встановивши над ним опіку, суд першої інстанції, всупереч вимогам ч. 1 ст. 300 ЦПК України, не призначив йому опікуна, що є обов`язком суду при ухваленні судом рішення про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки. 
Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює свою пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Відмовляючи у призначенні ОСОБА_1 опікуном його дідуся, ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 працює, що свідчить про неможливість виконання останнім належних обов`язків опікуна у зв`язку із зайнятістю на роботі.
Однак, такий висновок суду першої інстанції є безпідставним та спростовується матеріалами справи, висновком опікунської ради при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради від 02 червня 2023 року, затвердженим рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області №97 від 06.06.2023 року опікунська рада, яка, з врахуванням поданих ОСОБА_1 документів, прийшла до висновку про можливість призначення саме ОСОБА_1 опікуном його дідуся, ОСОБА_3 .
Беручи до уваги те, що відповідно до частини 3 статі 63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном чи піклувальником лише за її письмовою заявою, те, що із заявою про призначення опікуном ОСОБА_5 звернувся його лише онук, ОСОБА_1 , який пов`язаний з ним родинними стосунками та проживає разом, інші особи, які перебувають з ОСОБА_3 у сімейних, родинних відносинах і можуть бути призначені опікуном з таким клопотанням до органу опіки та піклування не зверталися, враховуючи те, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області № 97 від 06.06.2023 року затверджено висновок опікунської ради про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном його діда ОСОБА_3 , а також те, що ОСОБА_1 не є тією особою, яка відповідно до статті 64 ЦК України не може бути опікуном і здатний виконувати опікунські обов`язки стосовно недієздатного ОСОБА_5 (протилежного не доведено, а судом не встановлено), має можливість дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, враховуючи приязні стосунки між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного, колегія суддів приходить до висновку про те, що опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід призначити його онука, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відтак апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 лютого 2024 року підлягає до задоволення.
У зв`язку з вищенаведеним, рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 лютого 2024 року в частині часткового задоволення заяви та відмови у призначенні ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 слід скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити, призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В решті рішення суду слід залишити без змін. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 лютого 2024 року в частині часткового задоволення заяви та відмови у призначенні ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 – скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В решті рішення суду залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 13.06.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк