УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
29 квітня 2024 року
м. Київ
 
справа № 462/4984/21
провадження № 61-5312ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19 січня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року в справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу № 462/4984/21, виданого13 серпня 2021 року Залізничним районним судом м. Львова за заявою ЛКП «Залізничнетеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ЛКП «Залізничнетеплоенерго» 27 190, 82 грн заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та судового збору в розмірі 227, 00 грн.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19 січня 2023 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року, заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто без розгляду.
Судові рішення мотивовані тим, що ОСОБА_1 не було долучено до заяви про скасування судового наказу доказів сплати судового збору за подання такої заяви та в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження підстав для звільнення заявника від сплати судового збору за подання до суду вказаної заяви.
08 квітня 2024 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19 січня 2023 рокута постанову Львівського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року у вказаній справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 квітня 2024 року для розгляду касаційної скарги  ОСОБА_1 в справі № 462/4984/21 визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Русинчука М. М., суддів: Краснощокова Є. В., Гудими Д. А.
На підставі розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2024 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи за касаційним провадженням № 61-5312ск24 у зв`язку з відставкою судді  ОСОБА_2 на підставі службової записки Секретаря Другої судової палати Червинської М. Є.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між  суддями  від  19  квітня  2024  року справу № 462/4984/21 призначено судді-доповідачевіТітову М. Ю.; судді, які входять до складу колегії: Коротенко Є. В., Зайцев А.Ю.
Підставами для скасування ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 19 січня 2023 рокута постанови Львівського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року заявник вказує порушення норм процесуального права. Зазначає, зокрема, що суд першої інстанції не розглянув її клопотання про звільнення від сплати судового збору, а апеляційний суд оскаржувану постанову сформулював так, нібито вказане клопотання не було задоволено. Більш того, ОСОБА_1 вважає, що суд апеляційної інстанції, досліджуючи надані нею докази на підтвердження майнового стану, формально та суб'єктивно розглянув справу.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Ухвала суду першої інстанції про повернення заяви без розгляду не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.
Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною першою статті 170 ЦПК України боржникмає право протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатисядо суду в інтересах інших осіб.
За приписами пункту 1 частини п'ятої статті 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.
У разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду (частина шоста статті 170 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року в справі № 0940/2276/18 зробила правовий висновок про те, що з аналізу статті8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов'язком судунавіть за наявності однієїз умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.
Отже, комплексний аналіз викладених законодавчих положень дає підстави для висновків, що звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).
Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов'язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2018 року в справі № 389/2858/16-а.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.
Суди першої та апеляційної інстанцій, оцінюючи надані ОСОБА_1 копії документів, не вважали їх належними доказами для звільнення заявника від сплати судового збору за подання заяви про скасування судового наказу.
Таким чином, встановивши, що до заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу не долучено документа про сплату судового збору і в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження підстав для звільнення заявника від сплати судового збору за подання такої заяви, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення вказаної заяви без розгляду.
Аргументи касаційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не було розглянуто клопотання про звільнення від сплати судового збору, є безпідставними, оскільки судом в оскаржуваній ухвалі було проаналізовано норми законодавства, на підставі яких сторона у справі може бути звільнена від сплати судового збору, досліджено надані докази та зроблено висновок про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків судів, на законність судових рішень не впливають, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
У зв'язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягають окремому розгляду клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги та про поновлення строку на касаційне оскарження.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19 січня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року в справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                М. Ю. Тітов
 
                                                                                                            А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                            Є. В. Коротенко