ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4478/24 Справа № 235/103/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Назаренко  Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд ускладі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.
секретар судового засідання Бортник В.А.
сторони справи
позивач-  ОСОБА_1 
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2024 року, ухваленого суддею Назаренко Г.В. у м. Покров Донецької області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні), 

УСТАНОВИВ

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом та професійними захворюваннями.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 27.11.2019 по 13.04.2023, працюючи прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті, звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. 
Під час виконання покладених на нього трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, а також він піддався впливу шкідливих виробничих факторів виробничого середовища та трудового процесу, рівні та концентрації яких перевищили допустимі параметри.
Зазначене вище у сукупності стало причиною трудового каліцтва (перелом руки) та виникнення у нього хронічних професійних захворювань – хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг, хронічний бронхіт ІІ ст., у фазі затухаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН 11 ст. 
Відповідно до Медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії від 09.08.2023 №31/684 09.08.2023 йому було вперше встановлено зазначені вище професійні хронічні захворювання. 
Відповідно до п.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (форма П-4), складеного 24.08.2023, професійні захворювання виникли у нього у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу виробничих факторів – фізичного навантаження, виробничого пилу, робочої пози, виробничого шуму. 
Відповідно до акту огляду МСЕК від 08.09.2023 з 08.09.2023 йому повторно встановлена 2 група інвалідності безстроково. 
Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 08.09.2023 з 08.09.2023 йому за сукупністю професійних захворювань визначено безстроково 65% втрати професійної працездатності. 
У зв`язку із хронічними професійними захворюваннями він тривалий час знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в медичних закладах, лікування за наслідками професійного захворювання продовжує зараз і буде продовжувати надалі. 
Набуття профзахворювань, втрати працездатності та встановлення групи інвалідності призвели та продовжують призводити до:
- фізичних страждань, яких він не може позбутися: він постійно відчуває фізичний дискомфорт та біль в ногах та грудях, загальну слабкість та втому. В нього утруднена хода, турбують судоми, задишка при помірному фізичному навантаженні, кашель з тяжко відділяємим мокротинням, головний біль. В такому стані він знаходиться кожен день та краще йому на становиться. Лікування він проходить для того, щоб його стан не погіршувався; 
- істотно вимушених змін в його житті, необхідності вжиття додаткових заходів для організації його життя: він вимушений проходити постійне лікування та реабілітацію для того аби підтримувати захворювання в стадії ремісії; 
- неможливості продовжувати роботу за своєю здобутою спеціальністю або виконувати іншу роботу, пов`язану з фізичним навантаженням;
- складнощів у побуті та повсякденному житті: наслідки трудового каліцтва та виробничої травми призвели до обмеження його здатності до самообслуговування, позбавляють його можливості реалізувати свої бажання та звичку. Він погано спить, в нього погіршився апетит, зменшилася суспільна активність, здатність та бажання до спілкування та взаємодії із соціумом.
У зв`язку із зазначеним вище вже досить тривалий час він зазнає душевних страждань – перебуває у відчаї, відчуває себе незахищеним, неповноцінним серед інших здорових людей, до кола яких до набуття інвалідності відносився і він. Він відчуває страх перед завтрашнім днем, став дратівливим та замкненим у собі, пригнічений усвідомленням незворотності погіршенням стану здоров`я, безстроковості втрати працездатності, нездатності фінансово забезпечити себе та свою сім`ю. 
Завдану йому моральну шкоду оцінив у 312 664,69 грн, просив відшкодувати її з відповідача (а.с.1-7). 
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2024 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом та професійними захворюваннями, 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень без утримання з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» в дохід держави судовий збір в розмірі 800 (восьмисот) гривень 11 копійок. 
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням в частині визначеного розміру моральної шкоди подав апеляційну скаргу, в якій, просить змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши розмір моральної шкоди до заявлених у позові вимог, тобто до 312 664,69 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
При цьому, скаржник зазначає, що визначена судом до відшкодування сума моральної шкоди є значно заниженою та такою, що не відповідає глибині його фізичних та моральних страждань, характеру немайнових втрат та неможливості їх відновлення у майбутньому та іншим обставинам справи. Позивач вважає, що суд першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди не врахував практику Європейського суду з прав людини та практику Верховного Суду України в аналогічних справах.
Вказує, що в економічних реаліях сьогодення (інфляція, введення режиму військового стану на всій території України, територіальна наближеність місця його проживання до лінії фронту тощо) визначення такого низького розміру моральної шкоди є особливо несправедливим, невиправданим та таким, що не відповідає критеріям розумності.
Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким у повному обсязі відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог або зменшити розмір моральної шкоди до 37 519,00 грн.
Відповідач звертає увагу на те, що шкода позивачеві завдана внаслідок послідовної роботи на декількох підприємствах вугільної галузі, а відтак і розмір має бути розподілений відповідно до стажу роботи позивача на цих підприємствах та ступеню шкідливого впливу (з урахуванням трудового стажу на кожному підприємстві). Вказує, що загальний стаж роботи позивача в шкідливих умовах праці складає 25 років 05 місяців 05 днів, з них на ТОВ «Шахтобудівельна компанія» - 03 роки 04 місяці та 17 днів, або 12% від загального стажу, інші 88% позивач працював на інших підприємствах. На думку відповідача обґрунтованою сумою моральної шкоди буде 37 519,00 грн., що складає 12% від заявлених у позові вимог 312 664,69 грн. Окрім того, відповідач наголошує на тому, що у судів відсутні повноваження для визначення порядку та розміру сплати податків.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, позивач ОСОБА_1 , просить залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, його апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, збільшивши розмір моральної шкоди до заявлених у позові вимог та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 312 664,69 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторон не підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач працював у ТОВ «Шахтобудівельна компанія» з 27.11.2019 (наказ №1940-к від 26.11.2019) по 13.04.2023 (наказ № 284-к від 12.04.2023) в якості машиніста гірничих виїмкових машин 6, 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах, звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я (а.с.11-17).
8 жовтня 2020 року о 01 годині 30 хвилин під час роботи на підприємстві відповідача з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму правої руки. Обставини, за яких стався нещасний випадок, підтверджуються актом розслідування нещасного випадку, що стався в ТОВ «Шахтобудівельна компанія» (а.с.18-23).
Згідно медичного висновку Центрального лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 09.08.2023, № 31/684, наданого Клінікою професійних захворювань Державної установи Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» за вих. № 2254 від 09.08.2023 ОСОБА_1 встановлено професійні захворювання – хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; хронічний бронхіт ІІ ст., в фазі затухаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН – ІІ ст. (другого ст.) (а.с.39).
Як зазначено в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), складеного 24 серпня 2023 року комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затвердженого начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці В. Королем 23 серпня 2023р., причиною виникнення у позивача професійного захворювання є вуглепородний пил: фактична величина 115,8 мг/куб.м при нормативному значенні 2 мг/куб.м, тривалість дії упродовж зміни – 92,2% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) – фактична величина 114,4 Вт при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) – фактична величина 55,1 Вт при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується – фактична величина 30 кг при нормативному значенні 30 кг. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30-55% зміни при нормативному значенні до 30-25% зміни. Нахилу корпусу 80 разів за зміну при нормативному значенні 50-100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 99 дБА при нормативному значенні 80 дБА (п.18 Акта).
У п.20 Акту комісією зазначено, що начальник підземної гірничопрохідницької дільниці Дирекції з виробництва ТОВ «Шахтобудівельна компанія» ОСОБА_2 порушив п.1.12, п.3.9, п.8.1, п.8.2, п.8.3, п.8.4 Державних санітарних правил та норм «Підприємства вугільної промисловості» ДСП 3.3.1.095-2002 (а.с.29-33).
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 542835, виданої Обласною профпатологічною медико-соціальною експертною комісією 08.09.2023, позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності з 06.09.2023 безстроково, встановлена друга група інвалідності, визначена потреба у медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні (а.с.34-35).
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що позивач працював у ТОВ «Шахтобудівельна компанія», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок професійних захворювань, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих та небезпечних умов праці, тому він зобов`язанний відшкодувати позивачеві моральну шкоду.
При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходив з принципів розумності та справедливості, врахував фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, а також нетривалий період перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем та визначив до стягнення суму моральної шкоди 80 000 грн.
Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та погоджується з визначеним судом до стягнення розміром роральної шкоди та не погоджується з доводами позивача щодо заниженого та відповідно відповідача щодо завищеного розміру відшкодування моральної шкоди з огляду на таке. 
Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.  Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.  Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.
Як визначеноо в п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі №1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачеві заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями, зокрема і під час роботи на підприємстві відповідача. 
Як зазначено у пункті 53 постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі №821/1841/17, практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).
У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.
Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. 
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.
При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходив з принципів розумності та справедливості, врахував фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, а також нетривалий період перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем та визначив до стягнення суму моральної шкоди 80 000 грн.
Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v.BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).
Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції , без змін.
Керуючись ст.ст.367, ч.1 ст.369, ст.374, ст.375, ст.ст.381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» залишити без задоволення.
Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 12 червня 2024 року.
Головуючий:
Судді: