ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 681/633/22
Провадження № 22-ц/4820/729/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Дияк Я.А.
за участю представника заявника ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні режимі відеоконференції цивільну справу №681/633/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2023 року (суддя Горгулько Н.А.) у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, ОСОБА_2 вказував, що ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області встановлено відносно нього тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених судовими рішеннями: виконавчим листом №681/654/15-ц, виданим Полонським районним судом Хмельницької області 26.04.2016 про стягнення з ТОВ «Вілія-Н» на користь ОСОБА_3 27653,29 грн та виконавчим листом №681/177/17, виданим Полонським районним судом Хмельницької області 18.09.2018 про стягнення з ТОВ «Вілія-Н» 29000 грн.
Заявник зазначає, що саме стягувач ОСОБА_3 у проміжок часу з 03.02.2017 по 29.07.2019 був керівником ТОВ «Вілія - Н», тому, враховуючи, що судові рішення Полонського районного суду Хмельницької області датовані 26.04.2016 та 18.09.2018, саме ОСОБА_3 , який був керівником ТОВ «Вілія - Н» допустив невиконання зазначених рішень суду, за які заявника безпідставно було обмежено у праві виїзду за кордон. 
Окрім того, конструкція статті 441 ЦПК України може бути застосована лише щодо фізичних осіб та не підлягає застосуванню до юридичних осіб, в особі їх керівника і, крім того, ТОВ «Вілія - Н» у межах виконавчого провадження ВП 57817241 при інвентаризації виявлено двигун Tatra 2-928-1, вартістю 110 000 грн, який було передано для виконання судових рішень. Так, як вартість двигуна вища за вартість суми стягнення, то відповідно і будь-які обмеження, в тому числі в частині права виїзду за кордон щодо керівника ТОВ «Вілія - Н», мають бути скасовані.
Таким чином, ОСОБА_2 просив суд скасувати відносно нього тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями: виконавчим листом №681/654/15-ц, виданим Полонським районним судом Хмельницької області 26.04.2016 про стягнення з ТОВ «Вілія-Н» на користь ОСОБА_4 27653,29 грн та виконавчим листом №681/177/17, виданим Полонським районним судом Хмельницької області 18.09.2018 про стягнення з ТОВ «Вілія-Н» 29000 грн.
Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.
Не погоджуючись з цією ухвалою суду,  ОСОБА_2  оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, апелянт вказує, що районним судом не враховано, що саме стягувач ОСОБА_3 , будучи керівником ТОВ «Вілія-Н», допустив невиконання товариством судових рішень від 26.04.2016 та від 18.09.2018 про стягнення із ТОВ «Вілія – Н» на користь ОСОБА_3 коштів.
Також, судом не враховано, що з 12.03.2020 до 30.06.2023 введено на території України карантин та з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває до цього часу, що на підставі статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97-Вр є форс-мажорними обставинами і підприємство у цей час не здійснює діяльність, а тому відсутні підстави для обмеження заявника у праві виїзду за межі України. 
ОСОБА_2 зауважує, що Верховний Суд України у листі від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» роз`яснив, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коптів тошо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Тобто, відсутність майна чи достатньої суми грошових коштів, не свідчить про вчинення свідомих дій боржником, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.
В матеріалах цієї справи відсутні докази ухилення ТОВ «Вілія-Н» від погашення боргу і натомість до того стану, що товариство не може виконати свої зобов`язання та фактично не працює, призвели неправомірні дії самого ОСОБА_3 .
Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким його заяву задовольнити. 
Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надходив.
Представник ОСОБА_2 адвокат Корень О.М. підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.
Інші учасники справи та їх представники до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. 
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України. 
Частинами 5, 6, 7 статті 441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.. 
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Ухвалою Полонського районного суду від 20 липня 2022 року, що є преюдиційною до цієї справи, подання головного державного виконавця Полонського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) задоволено, встановлено відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), проживаючого в АДРЕСА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями: виконавчим листом №681/654/15-ц, виданим Полонським районним судом 26.04.2016 про стягнення з ТОВ «Вілія-Н» на користь ОСОБА_3 27653,29 грн та виконавчим листом №681/177/17, виданим Полонським районним судом 18.09.2018 про стягнення з ТОВ «Вілія-Н» на користь ОСОБА_3 29000 грн.
Зазначеним судовим рішенням встановлено, що на виконанні у державного виконавця знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа №681/654/15-ц, виданого Полонським районним судом 26.04.2016 про стягнення із ТОВ «Вілія – Н» на користь ОСОБА_3 27653,29 грн та виконавчого листа №681/177/17, виданого Полонським районним судом 18.09.2018 про стягнення із ТОВ «Вілія – Н» на користь ОСОБА_3 29000 грн. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ТОВ «Вілія –Н» є ОСОБА_2 , який як керівник підприємства, допустив наявність заборгованості та настання негативних наслідків для господарської діяльності підприємства. 
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для скасування вжитих заходів, адже боржником ТОВ «Вілія-Н» рішення суду не виконані.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.
Відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про: незаконність оскаржуваної ухвали через те, що ОСОБА_3 у проміжок часу з 03.02.2017 по 29.07.2019, будучи керівником ТОВ «Вілія – Н», допустив невиконання судових рішень, що ухвалені на його користь відповідно 26.04.2016 та 18.09.2018, за що безпідставно обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон; введення з 12.03.2020 по 30.06.2023 на території України карантину та введення воєнного стану з 24.02.2022, що є форс-мажорними обставинами; відсутність доказів ухилення ТОВ «Вілія – Н» від погашення боргу.
Адже в межах розгляду апеляційної скарги на ухвалу про відмову у скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, апеляційний суд не перевіряє обґрунтованість подання головного державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за кордон і наявність підстав для застосування щодо останнього, як керівника юридичної особи – боржника, тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон та законність відповідного судового рішення. І судова колегія констатує, що ухвалою Полонського районного суду від 20 липня 2022 року, що набрала законної сили, встановлено факт ухилення боржника ТОВ «Вілія – Н» від виконання судових рішень щодо стягувача ОСОБА_3 . 
Голослівними є твердження ОСОБА_2 про наявність підстав для скасування вжитого щодо нього тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон: у межах ВП №57817241 ТОВ «Вілія – Н» було повідомлено виконавця про наявність майна, а саме двигуна Татра 2-928-1, вартістю 110000 грн та передано це майно на виконання судових рішень щодо стягувача ОСОБА_3 . 
Так, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, суд першої інстанції врахував невиконання на час розгляду заяви ОСОБА_2 боржником ТОВ «Вілія –Н» судових рішень щодо стягувача ОСОБА_3 . Доказів протилежного заявником суду в порушення вимог частини 1 статті 81 ЦПК України надано не було.
І апеляційний суд констатує, що скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети: гарантування виконання судових рішень. 
Згідно частин 1, 2 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. 
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).
Оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України надані учасниками справи та їх представниками докази, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про недоведеність виконання боржником ТОВ «Вілія – Н» судових рішень щодо стягувача ОСОБА_3 , а тому і відсутні підстави для скасування обмежувальних заходів відносно заявника, як керівника боржника ТОВ «Вілія – Н». Адже невиконання боржником у ВП №57817241 зобов`язань потягло за собою вжиття тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника і на даний час зазначені підстави не змінилися. 
Посилання заявника на статтю 33 Конституції України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, рішення ЄСПЛ, Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» не підтверджує невідповідність саме оскаржуваної ухвали вимогам матеріального права.
Разом з тим, судова колегія зазначає, що відповідно до частини 8 статті 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України. 
Оскаржувана ухвала суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи і підстав в межах доводів апеляційної скарги для її скасування не вбачається.
Згідно зі статтею 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку з переглядом судового рішення перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 – 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 03 квітня 2024 року.

Судді                                          А.П. Корніюк

                                                І.В. П`єнта

О.І. Талалай