ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року 
м. Київ
справа № 560/12853/21
адміністративне провадження № К/990/11097/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стародуб О.П., 
судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.11.2021 (суддя - Салюк П.І.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2022 (судді - Біла Л.М., Гонтарук В.М., Матохнюк Д.Б.) 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо незастосування при перерахунку з 01.04.2019 по рішенню Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.12.2020 по справі №560/7369/20 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, яка надійшла від ІНФОРМАЦІЯ_1 №ХС-54235 від 10.09.2020 пенсії без обмеження максимальним розміром;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату з 01.04.2019 по рішенню Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.12.2020 по справі №560/7369/20 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, яка надійшла від ІНФОРМАЦІЯ_1 №ХС-54235 від 10.09.2020 пенсії без обмеження максимальним розміром, та здійснити доплату донарахованої пенсії з 01.04.2019 по теперішній час з урахуванням раніше виплачених сум пенсій.
ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" №103 від 21.02.2018 ГУ ПФУ в Хмельницькій області провело перерахунок пенсії позивача.
В подальшому, до відповідача надійшла оновлена довідка №ХС-54235 від 10.09.2020 з ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення позивача.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.12.2020 по справі №560/7369/20 зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу у відповідності до отриманої довідки від ІНФОРМАЦІЯ_1 № ХС-54235 від 10.09.2020, починаючи з 01.04.2019, з врахуванням раніше виплачених сум.
Виконуючи вищезазначене рішення суду, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки, застосувавши обмеження розміру пенсії її максимальним розміром.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду. Вказане обмеження, на думку позивача, є протиправним, не відповідає нормам Конституцій України та порушує право позивача на належний рівень пенсійного забезпечення.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.11.2021, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2022, позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не застосування при перерахунку з 01.04.2019 по рішенню Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.12.2020 по справі №560/7369/20 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, яка надійшла від ІНФОРМАЦІЯ_1 №ХС-54235 від 10.09.2020, пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром при проведенні такого перерахунку.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату з 01.04.2019 по рішенню Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.12.2020 по справі №560/7369/20 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, яка надійшла від ІНФОРМАЦІЯ_1 №ХС-54235 від 10.09.2020 пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром та здійснити доплату донарахованої пенсії з 01.04.2019 по теперішній час з урахуванням раніше виплачених пенсій.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, з покликанням на висновки Верховного Суду у зразковій справі №240/5401/18 дійшов висновку, що відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача обмеживши максимальний розмір протиправно, звузивши при цьому право особи на майно (грошові кошти), яке їй належить.
Суди виходили з того, що позивач має право на перерахунок та отримання перерахованої пенсії пенсії без її обмеження максимальним розміром, оскільки з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 частина 7 статті 43 в Законі №2262-ХІІ застосуванню не підлягає.
Крім того, суди дійшли висновку щодо непоширення на спірні правовідносини положень Закону №3668-VI, оскільки Закон №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.
ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В обґрунтування касаційної скарги відповідач покликається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело донеправильного вирішення справи.
Покликається на те, що з 01.01.2017 набули чинності нові норми ч. 7 ст. 43 Закону №2262-XII відповідно до Закону №1774-VІІІ, якими встановлено обмеження у виплаті пенсії у період з 01.01.2017 і такі норми неконституційними не визнавались, а тому виплата позивачу пенсії підлягає обмеженню з урахуванням зазначениз норм. При цьому безпідставними є посилання судів обох інстанцій на рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, оскільки норми, які визнані неконституційними, стосувалися Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, та іншого періоду з 01.01.2016 по 31.12.2016.
Також покликається на те, що положення Закону №3668-VI не визнавались Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже є чинними та підлягають виконанню.
Як на підставу касаційного оскарження відповідач посилається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №704/87/17, від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 10.09.2021 у справі №580/5238/20, від 15.05.2019 у справі №554/492/19, від 24.06.2020 у справі №580/234/19.
Просив рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.
Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Предметом спору у цій справі є правомірність обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII.
Відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону №2262-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 7 ст. 43 Закону №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.
Згідно із п.п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, зокрема, ч. 7 ст. 43 Закону №2262-XII втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згодом відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, у ч. 7 ст. 43 Закону №2262-XII слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.
Це означає, що протягом 2017 року ст. 43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Отже, внесені Законом №1774-VІІІ до ч. 7 ст. 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Така правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №522/22798/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 17.05.2021 у справі №343/870/17 та від 21.12.2021 №120/3552/21-а, від 26.01.2022 у справі №569/2950/17, і колегія суддів не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку.
Що стосується доводів пенсійного органу про те, що останній правомірно здійснює виплату позивачу пенсії з обмеженням її максимальним розміром, оскільки таке обмеження передбачене ст. 2 Закону №3668-VI, яка є чинною і неконституційною не визнавалася, колегія суддів виходить з наступного.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом №3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.
Цим Законом №3668-VI, внесено зміни у ст. 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.
Тобто, положення частини сьомої ст. 43 Закону №2262-XII та положення ч. 1 ст. 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.
При цьому положення ст. 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст ч. 7 ст. 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.
Зокрема у постановах від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 20.07.2022 у справі №340/2476/21, від 25.07.2022 у справі №580/3451/21 та від 30.08.2022 у справі №440/994/20, Верховний Суд дійшов наступних висновків:
«… на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.
Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.
…..
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.»
Враховуючи зазначені висновки Верховного Суду, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог.
Покликання відповідача в обгрунтування касаційної скарги на неврахування судом апеляційної інстанції висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №704/87/17, від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 10.09.2021 у справі №580/5238/20, від 24.06.2020 у справі №580/234/19 є безпідставними, оскільки:
- у справі №580/234/19 вирішувалося питання перерахунку та виплати пенсії, згідно з пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713);
- предметом спору у справі №361/4922/17 є перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- у справах №580/5238/20 та №704/87/17 позовні вимоги стосувались перерахунку пенсії, призначеної на підставі Закону України "Про прокуратуру".
- справа №554/492/19, на яку також міститься посилання у касаційній скарзі, взагалі не розглядалася Верховним Судом.
Натомість у справі що розглядається (№560/12853/21) предметом спору є правомірність обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII.
Таким чином, дослідивши зміст постанов Верховного Суду, на які посилається відповідач, як на практику застосування норм права у подібних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що правовідносини у справах не є подібними правовідносинам у цій справі.
За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, Суд -
постановив:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.11.2021 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2022 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук