Номер провадження: 33/813/450/24
Номер справи місцевого суду: 521/11492/23 
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В. 
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя - Карташов О.Ю.

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_1 
адвоката — Середи А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Середа Андрій Анатолійович, на постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 12 вересня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 12 вересня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.
Відповідно до постанови суду ОСОБА_2 24.04.2023 року, о 10 годині 02 хвилин, за адресою: вул. Миколаївське шосе, 28, м. Херсон, керував транспортним засобом BMW 525, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Середа А.А., подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі та доповненнях до апеляційної скарги зазначено, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою. Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності та її захисника. Апелянт вказує, що на неправомірність зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 . Зазначає, що поліцеськими ОСОБА_2 не були роз`яснені його права. Вважає, що для проведення огляду на стан сп`яніння поліцейський має виявити у особи, яка підлягає огляду не одну, а декілька ознак наркотичного сп`яніння.
Просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що справу було розглянуто судом першої інстанції за відсутності ОСОБА_2 та його захисника, копію оскаржуваної постанови вони не отримували.
В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Захисник ОСОБА_2 - адвокат Середа А.А. в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та доповненнях до апеляційної скарги, надав суду аналогічні пояснення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_2 , або його захисником копії оскаржуваної постанови, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але необмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Приймаючи постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, зазначених у протоколі підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 044460 від 24.04.2023 року, направленням на огляд, а також рапортом.
Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 та його захисника, чим порушив вимоги ст. 268 КУпАП апеляційний суд вважає безпідставними.
Відповідно до частини першої статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі №676/752/17, від 21.03.2019 у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 06.02.2020 у справі №205/7145/16-а зробив наступні висновки:
«…закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи».
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 13).
Захисник ОСОБА_2 - адвокат Середа А.А. подав суду клопотання про відкладення судового засідання, в обґрунтування якого послався на зайнятість в інших судових процесах та перебування ОСОБА_2 на військовій службі. 
Малиновським районним судом міста Одеси було відмовлено у задоволенні клопотання у зв`язку з тим, що захисником не було надано доказів на підтвердження його зайнятості в інших судових процесах, щоб надавало суду підстави визнання поважними причин неявки в судове засідання не надано. 
Відповідно до частини другої статті ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП не визначена обов`язковою.
За таких обставин, враховуючи, що судом першої інстанції було належним чином сповіщено ОСОБА_2 про місце і час розгляду справи, а також вмотивовано відмолено у задоволенні клопотання захисника про відкладення розгляду справи, вимоги статті 268 КУпАП порушено не було.
Щодо відповідності процедури огляду на стан сп`яніння  ОСОБА_2 вимогам законодавства, апеляційний суд зазначає наступне.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103.
Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Відповідно до п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Апеляційним судом досліджено долучений до матеріалів справи відеозапис з портативних відеореєстраторів поліцейських №471607 та №474953. З відеозапису вбачається, що автомобільBMW 525, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 було зупинено поліцейськими у зв`язку з наявністю пошкоджень транспортного засобу (10:04:13, 10:04:38). Під час спілкування поліцейським було повідомлено ОСОБА_2 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці, які не реагують на світло (10:06:51) та запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я (10:07:12, 10:07:17, 10:07:26). ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду (10:07:14, 10:07:28). ОСОБА_2 було повідомлено про заборону керувати транспортним засобом (10:16:53, 10:34:22). Після чого поліцеським було складено протокол про адміністративне правопорушення та ознайомлено ОСОБА_2 з його змістом (10:27:00-10:33:40).
Отже доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 спростовуються дослідженим відеозаписом, а також рапортом інспектора патрульної поліції Кучинської В.О. (а.с. 4).
Твердження в апеляційній скарзі стосовно того, що для проведення огляду на стан сп`яніння поліцейський має виявити у особи, яка підлягає огляду не одну, а декілька ознак наркотичного сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам п. 4 Розділу І Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, відповідно до якого ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_2 не були роз`яснення його права суперечать матеріалами справи, а саме дослідженому судом відеозапису та протоколу про про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що  ОСОБА_2 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.
Враховуючи викладене, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України підтверджуються зібраними по справі доказами. Підстави вважати вказані докази неналежними у суду апеляційної інстанції відсутні.
При перевірці висновків в постанові суду першої інстанції, у відповідності до приписів ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не встановлено обставин, які б підтверджували доводи апеляційної скарги та спростовували зазначені висновки.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, суд приходить до висновку, що твердження апеляційної скарги з приводу відсутності в діях  ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю наявних в матеріалах справи доказів.
При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд вважає, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова Малиновського районного суду міста Одеси від 12 вересня 2023 року залишенню без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 12 вересня 2023 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Середа Андрій Анатолійович, залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 12 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов