Справа № 161/21773/23 	Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М. 	
Провадження № 22-ц/802/568/24  	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
20 травня 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,  

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сплаченого авансу, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 березня 2024 року,

                                         В С Т А Н О В И В :
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 11 жовтня 2023 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 у простій письмовій формі у вигляді розписки було укладено договір про надання послуг, згідно якої відповідач отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2 000 доларів США у якості авансового платежу за майбутнім договором про надання послуг та зобов`язався укласти у подальшому договір автомобільного перевезення не пізніше 18.10.2023. У випадку укладення вказаного договору сума авансу буде зарахована до оплати загальної вартості послуг. У випадку не укладення договору зобов`язався повернути вказану суму протягом 5 робочих днів. 
Відповідач свої зобов`язання не виконав, до 18.10.2023 договору про надання послуг автомобільного перевезення щодо транспортування належного йому рухомого майна з ним не уклав, грошові кошти в сумі 2 000 доларів США у договірні строки не повернув.
Ураховуючи наведене, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США, передані в якості авансового платежу та відшкодувати судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 березня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені в якості авансу у розмірі 2 000 доларів США, що еквівалентно 77 559 грн 20 коп та 1 073,60 грн судового збору.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове – про відмову в позові.
Відзив на апеляційну скаргу позивач не подав.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У цій справі – це 20 травня 2024 року. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Статями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; у випадках, встановлених законом, звертатися до суду в інтересах інших осіб. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.   
Судом встановлено, що 11 жовтня 2023 року ОСОБА_2 власноручно написав письмову розписку про те, що він отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2 000 доларів США в якості авансового платежу за майбутнім договором автомобільного перевезення, який має бути укладений не пізніше 18.10.2023. У випадку укладення договору сума буде зарахована до оплати загальної вартості за договором. У випадку не укладення договору зобов`язався повернути дану суму протягом 5 робочих днів (а.с.14).
На підтвердження виконання зазначених у розписці зобов`язань відповідач не надав суду ні укладеного не пізніше 18.10.2023 між ним та позивачем договору автомобільного перевезення, ні доказів про повернення протягом 5 робочих днів позивачу 2 000 доларів США.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дав повне та об`єктивне обґрунтування щодо застосування норм матеріального права.
Посилання відповідача на ту обставину, що позивачу було достовірно відомо, що кошти ним було взято як керівником ТОВ «Глобал-Торгсервіс», з яким і мало бути укладено договір автомобільного перевезення, а тому він є неналежним відповідачем – відхиляються апеляційним судом.
Зі змісту розписки встановлено, що ОСОБА_2 себе іменував фізичною особою із зазначенням даних свого паспорта, а не іменував себе керівником будь-якої юридичної особи із зазначенням її ідентифікуючих даних.
Посилання в апеляційній скарзі на направлення позивачу пропозицій перевізника щодо укладення договору на автомобільне перевезення через його представника ОСОБА_3 – відхиляються апеляційним судом, оскільки відповідач не надав суду такого договору доручення, який би укладався між позивачем і ОСОБА_3 та передавався відповідачу.
Разом із тим, вважаючи, що між сторонами існували певні правовідносини, відповідач не скористався роз`ясненим йому в ухвалі суду від 15.12.2023 правом на пред`явлення зустрічного позову (а.с.31), при розгляді якого і могли б досліджуватися усі надані ним докази. 
Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права в частині відмови у повторному виклику в якості свідка ОСОБА_3 та в частині не залишення без розгляду позову у зв`язку із неявкою в жодне судове засідання самого позивача – відхиляються апеляційним судом, оскільки такі клопотання відповідача вирішені судом першої інстанції у відповідності до вимог процесуального законодавства.
Крім того, позивач використав передбачене ч. 1 ст. 58 ЦПК України своє процесуальне право на участь у судовому засіданні через свого представника ОСОБА_4 ..
Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд         
                                               П О С Т А Н О В И В : 
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.  

Головуючий – суддя  

Судді