ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 травня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/19796/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
          на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 року (головуючий суддя Голобутовський Р.З.)
          в адміністративній справі №160/19796/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом,-

ВСТАНОВИВ:

          Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 07.08.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача  Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив: 
- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом (депозитом) за договором банківського вкладу №77497 від 11.02.2015 у розмірі 165000грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
          Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.05.2024 року, позов задоволено.
          Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом (депозитом) за договором банківського вкладу №77497 від 11.02.2015 у розмірі 165000 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
           13.11.2023 (після ухвалення рішення у справі) до суду першої інстанції надійшло клопотання представника позивача, в якому просить вирішити питання про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивача судові витрати, пов`язані з оплатою правничої (правової) допомоги адвоката у розмірі 21 750грн.
          Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Чередник Ірини Олександрівни про стягнення судових витрат на правничу допомогу у справі №160/19796/23 – залишено без розгляду.
          Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що підстави для розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.            
  Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким заяву задовольнити.
Вказує, що позивач надавав до суду попередній орієнтовний розрахунок понесених н6им витрат.
                     Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. 
           Розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України без повідомлення учасників справи.
         Перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши правильність прийняття судом першої інстанції ухвали від 10.07.2023 року, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
              Судом першої інстанції встановлено, що до позовної заяви представником позивача надано ордер про надання правової допомоги, виписаний адвокатом Чередник І.О.
          До заяви про розподіл судових витрат на правничу допомогу додано:
-          копію договору про надання правничої (правової) допомоги №03/20 від 11.02.2020;
          -     розрахунок вартості однієї години надання послуг згідно умов укладеного договору про надання правничої (правової) допомоги №03/20 від 11.02.2020;
          -    копію акту виконання робіт (надання послуг) за договором про надання правничої (правової) допомоги №03/20 від 11.02.2020, складений 09.11.2023;
          -    копію прибуткового касового ордеру №12 від 09.11.2023;
          -    копію квитанції до прибуткового касового ордеру №12 від 09.11.2023.
         Суд першої інстанції дійшов висновку, що наявні підстави для залишення без розгляду клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу у справі №160/19796/23. 
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції ухвали, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Згідно із ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 
1) на професійну правничу допомогу; 
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 134 КАС України.
Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
В клопотанні представник позивача зазначає, що вимогу про стягнення судових витрат з відповідача було заявлено позивачем в позові.
Надаючи оцінку зазначеним аргументам позивача, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що хоча позивач вказав, що докази розміру витрат на правничу допомогу будуть надані суду відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, однак до ухвалення рішення у справі позивачем так і не надано суду докази витрат на правничу допомогу.
При цьому, частиною. 3 ст. 143 КАС України визначено: 
якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Тобто вирішити питання про витрати на правничу допомогу після ухвалення рішення у справі це право, а не обов`язок суду, водночас реалізується це право за умови якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач не зазначив поважних причин з яких він не надав до закінчення розгляду справи доказів про витрати на правничу допомогу.
З огляду на приписи ч. 3 ст. 143 КАС України, докази на підтвердження судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення за умови попередньої заяви про це від учасника судового процесу і лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз вказаних положень КАС України дає підстави для висновку, що таке право надано учасникам судового процесу у разі розгляду справи в порядку загального позовного провадження.
Однак, у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, докази судових витрат за загальним правилом мають бути надані до вирішення справи по суті.
Вказана позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 12.11.2020 по справі №640/13697/19, від 03.12.2020 у справі №300/2425/19 та від 12.08.2020 у справі №340/2449/19.
Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
          З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення заяви без розгляду.
            Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються нормами процесуального законодавства України, що регулюють дані правовідносини.
          Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу ухвали суду першої інстанції, відтак ухвала суду першої інстанції від 18.03.2024  року не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.          .
          Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 312, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:
          
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
          Ухвалу  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 року – залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 29.05.2024 та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу ст. 238 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
          Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова