ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/22647/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Шлай А.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 в адміністративній справі №160/22647/23 (суддя Турлакова  Н.В.)  за позовом ОСОБА_1 до  Військової частини НОМЕР_1 про  визнання протиправною бездіяльність та стягнення компенсації втрати частини грошових доходів,- 
                                                     
                                                             в с т а н о в и В:
          
У вересні 2023 року   ОСОБА_1 звернулася через систему “Електронний суд” до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просила:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 05.08.2023 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 року у справі №160/4149/22;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у сумі 137 962 гривні 59 копійок у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 05.08.2023 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 року у справі №160/4149/22.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 в задоволенні адміністративного позову відмовлено .
Рішення суду обгрунтовано тим, що на виконання рішення суду відповідач здійснив нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення. Тобто, відповідач уже виконав свій обов`язок, щодо компенсації позивачу втраченого доходу, у даному випадку за невчасно виплачену індексацію.
Не погодившись з рішенням суду, позивач  подала   апеляційну скаргу, де просила скасувати рішення  суду першої інстанції та винести постанову про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що позивач не отримував від відповідача компенсацію втрати частини грошових доходів у сумі 137 962 гривні 59 копійок у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 05.08.2023 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 року у справі №160/4149/22. 
Відтак рішення суду є таким, що прийняте без повного дослідження позовної заяви та матеріалів справи.
Перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції  встановлено, ОСОБА_1 у період з 26.12.2006 по 28.05.2020 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується відповідними витягами з наказів відповідача від 26.12.2006 №38 про зарахування до особового складу частини та від 28.05.2020 №153 про виключення зі списків особового складу частини. Копії цих витягів надані до матеріалів справи.
Позивач звернулась до відповідача з заявою від 15.11.2021, в якій, серед іншого, просила Військову частину НОМЕР_1 : нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018; провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 по 28.05.2020; вказати місяці для обчислення індексу споживчих цін (базові місяці) та щомісячну фіксовану суму індексації грошового забезпечення у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 “Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення” для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 28.05.2020.
Також позивач просила відповідача надати, зокрема, довідку про розмір виплати індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 по 28.05.2020 із зазначенням застосованих базових місяців; розрахунок належної заявнику індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.05.2020 із зазначенням базових місяців для розрахунку індексу споживчих цін та щомісячної фіксованої суми індексації грошового забезпечення.
Листом від 29.12.2021 №568 повідомив, що у період з 01.12.2015 по 28.02.2018 виплата індексації грошового забезпечення позивачу не проводилась, у період з 01.03.2018 по 28.05.2020 індексація грошового забезпечення виплачена позивачу своєчасно та у повному розмірі.
18.02.2022 року позивач звернулася із відповідним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 року по справі №160/4149/22, яке постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.04.2023 року залишено без змін, позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 у період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1  нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 28.05.2020 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 28.05.2020 включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
05 серпня 2023р. на виконання вказаного рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 року у справі №160/4149/22, Військовою частиною НОМЕР_1 нараховано та виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.05.2020 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року та щомісячної фіксованої індексації 4039,04 грн. в місяць у загальній сумі 188708,70 грн. із одночасним утримання військового збору і ,5%, що підтверджується банківською випискою АТКБ “ПриватБанк” від 07.08.2023р. та розрахунком відповідача, копія яких наявні в матеріалах справи.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 2  статті 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до частин 2, 3  статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991  до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України  Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати  від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі  Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159  (далі - Порядок №159).
Статтею 1 Закону №2050-ІІІ  визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно зі  статтею 2 Закону №2050-ІІІ  компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: - пенсії; - соціальні виплати; - стипендії; - заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Під доходами у  Законі № 2050-ІІІ  слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до норм статей  3,  4 Закону №2050-ІІІ  сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Відповідно до  статті 6 Закону №2050-III  компенсацію виплачують за рахунок власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету.
Відповідно до  статті 7 Закону № 2050-ІІІ  відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
Системний аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.
Згідно з пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень  статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ  дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Вищевказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17, від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19, від 14 квітня 2021 року у справі № 465/322/17, від 29 квітня 2021 року у справі № 240/6583/20, від 29 березня 2023 року у справі №120/9475/21-а, від 21 березня 2023 року у справі №620/7687/21.
У постанові від 05.03.2020 у справі № 140/1547/19 Верховний Суд зазначив, що згідно з положеннями  ст.4 Закону № 2050-III  виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до  ст.6 Закону № 2050-III  компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
З урахуванням того, що несвоєчасне нарахування належних сум місячного грошового забезпечення  та остаточний розрахунок з позивачем відбулись у зв`язку з неправомірним нарахуванням такого розрахунку відповідачем, тобто з його вини, тому колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, адже на відповідача покладений обов`язок проведення повного розрахунку при звільненні з військової служби.
Під час судового розгляду вказаної категорії справ суд застосовує правову позицію, викладену Верховним Судом у своїх постановах, зокрема, від 19.05.2022 року по справі № 200/3859/21, від 24.01.2023 року по справі № 200/10176/19-а. Так, Верховний Суд дійшов висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що вищевказане грошове забезпечення було виплачено позивачу 05.08.2023, відтак, у зв`язку із несвоєчасністю такої виплати позивач має право на компенсацію відповідно до діючого законодавства.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, шо компенсація, передбачена  Законом № 2050-ІІІ, виплачується у разі порушення строків виплати доходу (нарахованого грошового забезпечення), а не виконання рішення суду. Оскільки вказані кошти виплачені в результаті нарахування грошового забезпечення та відновлення прав позивача, порушених при виплаті грошового забезпечення у меншому розмірі, вказана сума є доходом в розумінні  ст.2 Закону № 2050-ІІІ.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 159/1615/17, від 29.04.2020 у справі № 420/2093/16-а, від 16.12.2020 у справі № 521/21718/16-а, від 23.12.2020 у справі № 640/7975/15-а, від 21.09.2022 у справі № 816/1627/18.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою  Конституція України  відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до  статті 17 Конституції України  перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99  у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення.
При цьому, при розгляді справи , суд вважає за необхідне обрати інший спосіб захисту ніж визначено позивачем. Відтак, керуючись  ст. 245 КАС України, суд доходить висновку, що слід визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забеспечення виплаченої 05.08.2023 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 року у справі №160/4149/22р.та зобов`язати здійснити перерахунок та виплату компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забеспечення виплаченої 05.08.2023 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 року у справі №160/4149/22р.
При цьому суд не вважає за необхідне зазначати в резолютиній частині із якої суми виходити при розрахунку компенсації , оскільки нарахування та визначення такої суми належить до дискреційних повноважень відповідача.
Відповідно до ч. 1  ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 – скасувати,  прийняти нове рішення.
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забеспечення виплаченої 05.08.2023 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 року у справі №160/4149/22р.
Зобов`язати здійснити перерахунок та виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забеспечення виплаченої 05.08.2023 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 року у справі №160/4149/22р на користь ОСОБА_1 .
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай