Номер провадження: 33/813/427/24
Номер справи місцевого суду: 523/21170/23 
Головуючий у першій інстанції Шкуренков М. В. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Зєйналової А.Ф.к., Боцула О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
встановив:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень та позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів, строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 гривень.
З вказаної постанови вбачається, що 06.11.2023 року о 10 годині 58 хвилин, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota Carina» номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Ак. Сахарова, 1 в м. Одесі з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, підвищена жвавість рухів, поведінка, що не відповідає обставинам). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в КНП «ООНЦПЗ» ООР м. Одеси відмовився на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано на ПВР №№ 471833, 473728 працівників поліції.
Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)протокол про адміністративне правопорушення є незаконним, оскільки ОСОБА_1 вимагав від поліцейських проїхати для освідування до закладу охорони здоров`я, однак працівники поліції йому відмовили у грубій формі та поїхали далі не надавши навіть копії протоколу;
2)працівники поліції відмовилися везти ОСОБА_1 до медичного закладу, тому ОСОБА_1 самостійно поїхав до медичного закладу та самостійно пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, про що наявний висновок;
3)суд першої інстанції належним чином не дослідив протокол про адміністративне правопорушення, не переглянув приєднані відеозаписи, а тому прийшов до невірних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 ;
4)у зв`язку із конфліктом з патрульною поліцією, наявне упереджене ставлення поліцейських до ОСОБА_1 , факт наявності конфлікту підтверджується тим, що у відношенні ОСОБА_1 за останній рік було складено 5 протоколів про адміністративне правопорушення, по яким суд першої інстанції виніс виправдальні постанови, щодо відсутності складу адміністративного правопорушення.
Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №648506 від 06 листопада 2023 року з якого вбачається, що 06 листопада 2023 року о 10:58 год. в м. Одеса по вул. Ак. Сахарова, 1 г, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Carina» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, підвищена жвавість рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння у КНП «ООМЦПЗ`ООР м. Одеси відмовився на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано на ПВР 471833, 473728. Водієм порушено вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП; 
-довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції з якої вбачається, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», станом на 06.11.2023 року ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;
-довідка про отримання (неотримання) особою посвідчення водія з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 05.01.2010 року;
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з якого вбачається, що у ОСОБА_1 в результаті огляду, проведеного поліцейським взводу №1 роти №4 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП старшим сержантом поліції, були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, поведінка що не відповідає обстановці, підвищена жвавість рухів, від огляду у КНП «ООМЦПЗ» ООР ОСОБА_1 відмовився;
-відеозапис, який було долучено до матеріалів справи та з якого вбачається, що патрульна поліція їде по дорозі, із другорядної дороги виїжджав автомобіль «Toyota Carina» номерний знак НОМЕР_1 , потім даний автомобіль здав назад та в`їхав у автомобіль, який стояв позаду. Працівники поліції під`їхали до цих автомобілів. Оскільки пошкодження були незначні, водій транспортного засобу в якого в`їхав автомобіль «Toyota Carina» поїхав. Працівники поліції підійшли до водія транспортного засобу «Toyota Carina» ОСОБА_1 , у зв`язку із тим, що поведінка останнього була досить жвавою, працівники поліції запропонували останньому проїхати до медичного закладу, мотивуючи це тим, що у останнього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився. Потім він сказав працівникам поліції, щоб вини залучали двох свідків, які будуть очевидцями, як він буде проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться у медичному закладі. ОСОБА_1 спитав, де знаходиться медичний заклад, куди його повезуть, на що працівники поліції повідомили що медичний заклад знаходиться по вул. Воробйова. ОСОБА_1 сказав, що він не хоче їхати через все місто. Працівники поліції сказали, що йому їхати не треба, вони самі його повезуть, а потом привезуть обратно. Тоді ОСОБА_1 сказав, що він поїде, однак зі своєю дружино, на що працівник поліції сказав, що так не можна. ОСОБА_1 це обурило і він почав на підвищених тонах говорити, що викликає інших працівників поліції, щоб вони перевірили, що даний працівник поліції теж перебуває у стані сп`яніння, а також зафіксують його незаконні дії. ОСОБА_1 потім почав говорити, що він поїде, однак спочатку треба відпаркувати його транспортний засіб. Працівник поліції сказав, шо він нікому не заважає. Потім ОСОБА_1 почав питати, за якими саме ознаками працівник поліції вважає, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, на що працівник поліції повідомив, що у нього: неприродна бліда шкіра; підвищена жвавість рухів; поведінка, що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 знов наполягав на огляді на місці зупинки, на що працівник поліції знов сказав, що такий огляд проводиться у медичному закладі. Тоді ОСОБА_1 сказав, що він не поїде. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 протокол був зачитаний, також повідомлено, що його відсторонено від керування. 
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень ст. 130 КУпАП, законодавцем встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, не допускається.
Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19.12.2008 року), судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року).
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ Україні від 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).
Підпунктом 1.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з підпунктами 1.6 та 1.7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Зазначеною Інструкцією на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом передбачено лише проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Пунктом 2.12 Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Враховуючи те, що у водія  ОСОБА_1 поліцейськими були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у п.1.3. 1.4 Інструкції (поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, підвищена жвавість рухів), водій повинен був на вимогу поліцейського пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я.
Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення було складено незаконно з підстав того, що саме ОСОБА_1 пропонував поїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння однак працівники поліції не відвезли його, відмовивши у грубій формі.
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. 
Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція), визначено, що кінозйомка та відеозапис – це процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п. 5 розділу ІІ Інструкції).
Крім того, слід зазначити, що відеозапис є об`єктивним доказом, оскільки унеможливлює суб`єктивне висвітлення поліцейським або іншими особами обставин справи.
Отже, відеозаписи, які надані суду та були предметом дослідження, не містять в собі факту порушення вимог закону з боку працівників поліції. Навпаки із досліджених відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 на законну вимогу працівників поліції, сам відмовився поїхати до медичного закладу та пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. 
Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо його незгоди із змістом протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Незважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення було йому зачитано, він відмовився від його підписання. 
Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Крім того, працівники поліції при складанні адміністративного протоколу у відношенні ОСОБА_1 діяли у відповідності із нормами чинного законодавства, будь-яких порушень не зафіксовано.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що у зв`язку із тим, що працівники поліції відмовилися везти його до медичного закладу, він самостійно поїхав до медичного закладу та самостійно пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, про що надав висновок, не заслуговують на мають правового значення, оскільки відмова пройти огляд на стан наркотичного та іншого сп`яніння, інший склад правопорушення.
У відповідності до ч.ч. 4-5 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно наданого висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.11.2023 року №002652 вбачається, що ОСОБА_1 06.11.2023 року о 16:50 год. був оглянутий лікарем КНП «ООМЦПЗ» ООР, результат огляду: тверезий, ознак наркотичного сп`яніння не виявлено. Однак, даний висновок проведений у порушення вимог ч.ч. 4 ст. 266 КУпАП з огляду на те, що підозра про те що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння у працівників поліції виникла 06.11.2023 року о 11:02 год. у зв`язку із цим йому було запропоновано пройти огляд у медичному закладі. ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд, однак 06.11.2023 року о 16:50 год. самостійно пройшов огляд у КНП «ООМЦПЗ» ООР. Тобто з моменту встановлення підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння і проходження такого огляду ним самостійно, минуло більше ніж дві години, а відтак даний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не можна вважати дійсним. 
Одеський апеляційний суд також, зазначає, що вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що ОСОБА_1 має правовий статус спеціального суб`єкта водія, що підтверджується посвідченням водія.
Відповідно до п. 1.3.ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.
Крім того, як слідує із дослідженого відеозапису, на місці пригоди працівники поліції належним чином роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та наслідки відмови від проходження такого огляду
З дослідженого відеозапису вбачається, що поведінка ОСОБА_1 вказує, що він усвідомлював вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте не бажав її виконати, поводячи себе агресивно по відношенню до працівників поліції.
Інші твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
За встановлених фактичних обставин справи, судом беззаперечно встановлено, що  ОСОБА_1 порушуючи вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи.
Надавши правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова