13.06.24
33/812/267/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» червня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої – судді                         Фаріонової О. М.

за участю секретаря                          Чистої В. В.
особи, яка притягується 
до адміністративної відповідальності         ОСОБА_1 
захисника                                 Венделя О. М. (в режимі ВКЗ)

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Венделя О. М. на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2024 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

-визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. 

Згідно постанови судді, 20 лютого 2024 року о 22.20 год. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та намагався вдарити, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої особи.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Вендель О. М. просить постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначив, що ОСОБА_1 не згоден з оскаржуваною постановою, так як сварки між ним та колишньою дружиною - ОСОБА_2 , виникають майже щодня із-за розділу майна, і ініціатором даних сварок є саме ОСОБА_2 , що можуть підтвердити свідки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 

Вказав, що 20.02.2024 сварку знову спровокувала ОСОБА_2 , в ході якої нецензурно виражалися і вона, і ОСОБА_1 в бік однин одного, але при цьому він будь-яких погроз насильством на її адресу не висловлював і в бійку на неї не кидався.

Зазначив, що судом першої інстанції при винесенні вищезазначеної постанови не було повно і всесторонньо встановлено обставини даного інциденту, так як не було взято до уваги вищезазначені показання ОСОБА_1 і не було допитано в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що впливає на законність вказаного судового рішення.

Вказав, що виходячи з тлумачення диспозиції ст. 173-2 КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим. В даному випадку, матеріали справи не містять інформації щодо заподіяння коди психологічному здоров`ю потерпілої.

Зазначив, що сварка, навіть із застосуванням нецензурної лайки, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Також, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що під час сварки ОСОБА_1 діяв з умислом спричинити ОСОБА_2 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак завдати шкоди її психічному здоров`ю.

Вважає, що викладене у протоколі про адміністративне правопорушення формулювання обвинувачення є неконкретним, внаслідок того, що не містить в собі необхідні ознаки об`єктивної сторони, тобто не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Потерпіла ОСОБА_2 двічі викликалась в судове засідання, проте до апеляційного суду не з`явилась. Її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду. 

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Венделя О. М. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив таке. 

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, її вирішення в точній відповідності з законом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Ці вимоги закону судом першої інстанції дотримано. 

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_5 , обґрунтовано послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №358223 від 20.02.2024, згідно якого цього дня о 22.20 год. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , в присутності доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та намагався вдарити, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої особи.
Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено вчинення насильства у сім`ї, у різних формах: застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право тощо, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі, щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Частиною 2 статті 3 цього ж Закону визначено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на колишнє подружжя та їх дітей.

З урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду обставин адміністративного правопорушення, з огляду на зазначені вимоги закону, є доведеною вина ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 доведена, окрім даних протоколу про адміністративне правопорушення, наступними доказами:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , згідно яким колишній чоловік ОСОБА_1 знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , вчинив сварку, в ході якої словесно ображав, погрожував фізичною розправою та намагався вчинити бійку. Причиною конфлікту є розподіл грошей. Також зазначила, що ця сварка вплинула на її психологічний стан; 

- поясненнями ОСОБА_1 , згідно яким 20.02.2024 його колишня дружина викликала працівників поліції, оскільки вони на даний час перебувають на стадії розлучення та між ними виник конфлікт на цьому підґрунті, в ході якого він нецензурно виражався щодо неї, оскільки вона не дотримується попередньої домовленості щодо розподілу майна подружжя, які він тепер буде вирішувати в порядку цивільного судочинства. Вказав, що фізичного насильства щодо неї не застосовував;

-поясненнями свідка ОСОБА_6 , згідно яким її батько ОСОБА_1 вчинив сварку з мамою, в ході якої словесно ображав її та погрожував фізичною розправою; 

-рапортом інспектора СПДН ВП Миколаївський РУП, згідно якого 20.02.3034 під час чергування отримали виклик «Домашнє насильство» за адресою АДРЕСА_2 . Було встановлено, що конфлікт відбувся у колишнього подружжя, в ході якого відносно заявниці ОСОБА_2 вчинено домашнє насильство. На місці знаходилася неповнолітня дитина, яка чула весь конфлікт та він відбувався у її присутності. По відношенню до дитини ОСОБА_6 2007 року народження домашнє насильство не вчинялось. Вона вказала, що батько загрози їй не несе. На ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення. Передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 

Окрім того, в матеріалах справи наявна форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 та терміновий заборонний припис № АА №244931 від 20.02.2024, згідно якого встановлена заборона на будь-який спосіб контактування з постраждалою особою на 3 доби з 23:00 год 20.02.2024 до 23:00 год. 23.02.2024. 

Таким чином, матеріалами справи доведено, що сварка, яку влаштував ОСОБА_1 , була спрямована на завдання шкоди ОСОБА_2 , викликали у неї побоювання за свою безпеку та завдала шкоди психічному здоров`ю. 

Доводи ОСОБА_1 про те, що 20.02.2024 сварку вкотре спровокувала ОСОБА_2 , в ході якої нецензурно виражалися і вона, і він в бік один одного, але при цьому він будь-яких погроз насильством на її адресу не висловлював і в бійку на неї не кидався, спростовуються письмовими поясненнями  ОСОБА_6 – доньки колишнього подружжя, яка підтвердила викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини. 

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру підтверджена наявними у матеріалах справи доказами, а тому його обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за цією статтею. 

Стягнення ОСОБА_1 накладено відповідно до санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 

Постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2024 року, якою  ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін. 

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                  О. М. Фаріонова