ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2024 року                                                                                      Справа № 918/536/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Маціщук А.В. ,  суддя Філіпова Т.Л. 
секретар судового засідання Першко А.А.
за участю представників сторін:
прокурор - Котяй І.В.
від відповідача 1 - Надорожняк О.М.
від відповідача 2 - Голуменков В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТДВ "Рівнефармація" на рішення Господарського суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року у справі №918/536/23 (повний текст складено 03 листопада 2023 року, суддя Бережнюк В.В.)
за позовом Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави
до відповідача 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях 
та до відповідача 2) Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація"
про визнання незаконним та скасування в певній частині наказу Регіонального відділення ФДМ України по Рівненській області №334 від 30 квітня 1999 року та зобов`язання повернути державі протирадіаційне укриття

ВСТАНОВИВ:
Керівник Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненський та Житомирській областях (відповідач 1) та Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" (відповідач 2) про визнання незаконним та скасування наказу №334 від 30 квітня 1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", який виданий Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області, в частині передачі в складі будівлі аптеки №121, розташованої по вул.Київській, 78д, в місті Рівне, 420 кв.м. підвального приміщення, що являється протирадіаційним укриттям №66780; зобов`язання Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях протирадіаційне укриття №66780 площею 420 кв.м., що знаходиться в приміщенні підвального поверху будівлі аптеки №121, що розташована по вул.Київській, 78д, в місті Рівне.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року у справі №918/536/23 задоволено позов Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" про визнання незаконним та скасування в певній частині наказу Регіонального відділення ФДМ України по Рівненській області №334 від 30 квітня 1999 року та зобов`язання повернути державі протирадіаційне укриття.
Визнано незаконним та скасовано наказ №334 від 30 квітня 1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", виданий Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області, в частині передачі в складі будівлі аптеки №121, розташованої по вул.Київській, 78д, в місті Рівне, 420 кв.м. підвального приміщення, що являється протирадіаційним укриттям № 66780.
Зобов`язано Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" (33000, м. Рівне, майдан Незалежності, буд. 3, код ЄДРПОУ 22572748) повернути державі в особі  Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (33001, м. Рівне, вул. Петра Могили, буд. 24, код ЄДРПОУ 42956062) протирадіаційне укриття № 66780 площею 420 кв.м., що знаходиться в приміщенні підвального поверху будівлі аптеки № 121, що розташована по вул.Київській, 78д, в місті Рівне.
Присуджено до стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" на користь Рівненської обласної прокуратури 2684 грн 00 коп. - витрат по оплаті судового збору.
Присуджено до стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на користь Рівненської обласної прокуратури  2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. - витрат по оплаті судового збору.
Вказане рішення мотивоване тим, що правовий статус підвального приміщення площею 420 м.кв., розташованого за адресою: м.Рівне, вул. Київська, 78д, як захисної споруди (протирадіаційного укриття) підтверджено матеріалами даної справи. Суд дійшов висновку, що існують правові підстави для визнання недійсним частини наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області №334 від 30 квітня 1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", виданого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області, в частині передачі в складі будівлі аптеки №121, розташованої по вул.Київській, 78д, в місті Рівне, 420 кв.м. підвального приміщення, що являється протирадіаційним укриттям №66780, оскільки вказаний наказ виданий з порушенням вимог Указу Президента України №699/94 від 26 листопада 1994 року, Державної програми приватизації майна державних підприємств, затвердженої Постановою Верховної Ради України від 07 липня 1992 року за №2545-ХІІ, Законів України "Про приватизацію державного майна" та "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (чинних на момент виникнення правовідносин) та став підставою для передачі протирадіаційного укриття №66780 у власність Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація" (правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація"). Спірний наказ, що став підставою вибуття з власності держави протирадіаційного укриття № 66780, видано саме Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога про повернення відповідачем ТДВ "Рівнефармація" державі в особі Фонду державного майна України захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття №66780, площею 420 м.кв., що розташоване в підвальному приміщенні будівлі аптеки №121, по вул.Київській, 78д, в місті Рівне, підлягає задоволенню.
Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року у справі №918/536/23 ТДВ "Рівнефармація" подало апеляційну скаргу на зазначене судове рішення, у якій просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в позові відмовити.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що статус споруди як захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття), юридично, має підтверджуватися документами, на підставі яких можливо встановити віднесення певної споруди до захисних споруд цивільного захисту або наявність захисної споруди цивільного захисту. Таким умовно, правовстановлюючим документом захисної споруди цивільного захисту, у період, який стосується приватизації зазначеного приміщення, був паспорт сховища (протирадіаційного укриття). Разом з тим, в матеріалах даної справи відсутній такий паспорт сховища (протирадіаційного укриття), що мав відношення до зазначеного приміщення на час його приватизації. Тобто, те що будівля аптеки №121, за адресою: м. Рівне, вул. Київська. 78-д. на час її приватизації мала у своєму складі протирадіаційне укриття, не підтверджувалось матеріалами даної справи. При цьому, в матеріалах даної справи також не було жодного документу, який би був похідним від наявності у споруди або у певного приміщення статусу захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття), у період, який стосується приватизації зазначеного приміщення.
На переконання скаржника, облікова картка протирадіаційного укриття № 66780 завірена начебто печаткою Рівненського обласного виконавчого комітету УРСР з датою перебування на обліку від 18 листопада 1981 року, яке належало Областному аптечному управлінню облвиконкома є недостовірним доказом, оскільки дана облікова картка не містить свого основного реквізиту - дати складання, а тому невідомо коли була складена ця облікова картка. Також, дана облікова картка була завірена печаткою, яка не відображає назви установи, яка завірила своєю печаткою цю облікову картку.
Скаржник стверджує, що облікові картки (за часів УРСР та заповнена ВАТ "Рівнефармація") та відомості про фонд захисних споруд Рівненської області, які наявні в матеріалах даної справи не підтверджують наявність захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційного укриття) у зазначеній будівлі аптеки на час її приватизації. 
Листом №918/536/23/7744/23 від 27 листопада 2023 року матеріали справи №918/536/23 витребувано з Господарського суду Рівненської області.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12 грудня 2023 року у справі №918/536/23 залишено без руху апеляційну скаргу ТДВ "Рівнефармація" на рішення Господарського суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року у справі №918/536/23. Встановлено ТДВ "Рівнефармація" строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Північно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у розмірі 4026 грн (за належними реквізитами для сплати судового збору), а також належних та допустимих доказів надсилання копії апеляційної скарги іншим сторонам у справі з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу - протягом 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.
15 грудня 2023 року від ТДВ "Рівнефармація" надійшов лист щодо виконання вимог ухвали суду від 12 грудня 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 грудня 2023 року у справі №918/536/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТДВ "Рівнефармація" на рішення Господарського суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року у справі №918/536/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на "17" січня 2024 р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.
12 січня 2024 року через систему "Електронний суд" до Північно-західного апеляційного господарського суду від представника ТДВ "Рівнефармація" адвоката Голуменкова В`ячеслава Володимировича надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15 січня 2024 року у справі №918/536/23 задоволено клопотання представника ТДВ "Рівнефармація" адвоката Голуменкова Вячеслава Володимировича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в справі №918/536/23.
15 січня 2024 року від Рівненської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу. Прокурор зауважує, що є усі підстави стверджувати, що будівельними нормами (на які посилається апелянт) жодним чином не закріплено, що паспорт сховища (протирадіаційного укриття) являється єдиним правовстановлюючим документом на захисну споруду. В свою чергу, даними нормами паспорт сховища (протирадіаційного укриття) визначено лише як документ, який має бути в самому приміщенні захисної споруди (поряд з численними інструкціями, вказівками з експлуатації та списком телефонів), а не як єдиний документ який є підставою віднесення певного об`єкту до захисної споруди. Статусу "захисної" споруда набуває з моменту включення її до фонду споруд цивільного захисту, а не з моменту складання паспорту сховища (протирадіаційного укриття) чи його розміщення в експлуатуючому протирадіаційному укритті чи сховищі. 
Прокурор звертає увагу, що ні Законом України "Про цивільну оборону України", ні Положенням про Цивільну оборону України (затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 травня 1994 року за №299), ні Порядком створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку (затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року за №138), ні будь якими іншими законодавчими нормами у сфері цивільного захисту та цивільної оборони, в тому числі наведеними апелянтом у апеляційній скарзі, не закріплено, що відсутність чи недооформлення одного документу (чи то облікової картки, чи то паспорту захисної споруди) автоматично робить нікчемним або недійсним інший. Так само законодавством не передбачено, що відсутність чи недооформлення одного з документів автоматично призводить до зняття захисної споруди з обліку, а тим самим виключення об`єкта цивільної оборони (цивільного захисту) з фонду захисних споруд та позбавлення споруди статусу "захисної". Таким чином, відсутність у матеріалах справи паспорту на захисну споруду цивільного захисту (цивільного захисту) №66780, ніяким чином не нівелює доказову силу облікової карточки на об`єкт цивільної оборони та не спростовує факт наявності станом на 1981 рік (згідно даних картки) у підвальному приміщенні будинку №78-д по вул. Київська в місті Рівне протирадіаційного укриття площею 420 кв.м. та місткістю 840 чоловік.
Крім того, прокурор зазначає, що систематичність переоформлення облікових карток спірного об`єкта цивільної оборони ВАТ "Рівнефармація" та ТДВ "Рівнефармація" вказує на обізнаність представників даних товариств щодо наявності у підвальному приміщенні аптеки №121, розташованої по вул. Київській, 78-д, в місті Рівне, протирадіаційного укриття №66780 упродовж усього часу його існування.
На підставі викладеного, прокурор просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги представника відповідача ТДВ "Рівнефармація" адвоката Голуменкова В.В. на рішення Господарського суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року у справі №918/536/23, а рішення Господарського суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року у справі №918/536/23 залишити без змін.
15 січня 2024 року від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненський та Житомирській областях надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останнє просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року у справі №918/536/23 повністю і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Відповідач 1 зазначає, що наказ Регіонального відділення №334 від 30 квітня 1999 року є правомірним та відповідав чинному законодавству на момент його винесення, тому твердження прокурора про те, що Регіональному відділенню було відомо про наявність ПРУ є необгрунтованим та надуманим. Окрім того приватизація майна відбувалася на підставі документів наданих обласними та районними радами, у зв`язку з тим, що майно є комунальним. Регіональне відділення звертає увагу суду, що прокурором не долучено до матеріалів справи інвентаризаційної справи будівлі чи будь-яких інших матеріалів інвентаризації, складених за результатом технічної інвентаризації у відповідності до Інструкції про порядок проведення технічної Інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року №127, на підставі яких можливо встановити існування ПРУ всередині такої будівлі. Відповідач 1 вважає, що ВАТ "Рівнефармація" набула право власності на законних підставах і в передбаченому Законом порядку за результатами приватизації.
15 січня 2024 року від представника ТДВ "Рівнефармація" - Голуменкова В.В. надійшла заява про відвід судді Бучинської Г.Б. від справи №918/536/23.
16 січня 2024 року від Рівненської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях. Прокурор звертає увагу суду, що документ під назвою "відзив на апеляційну скаргу", поданий Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, у якому йдеться про незаконність та необґрунтованість рішення господарського суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року у справі №918/536/23 та вказуються підстави його скасування, що фактично являється апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, у додатках не містить доказів сплати судового збору.
Дослідивши відзив Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненський та Житомирській областях колегією суддів встановлено наступне.
Відповідно до вимог частини 2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, відзив на апеляційну скаргу має містити: 1) найменування суду апеляційної інстанції; 2) ім`я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги; 4) у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу; 5) перелік матеріалів, що додаються.
Згідно змісту відзиву на апеляційну скаргу, поданого Регіональним відділенням ФДМ України по Рівненській та Житомирській областях слідує, що вказаний документ по суті являє собою апеляційну скаргу, оскільки наводить не заперечення щодо змісту та вимог апеляційної скарги поданої представником відповідача ТДВ "Рівнефармація" адвокатом Голуменковим В.В., а навпаки зазначає в чому полягає незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції (стаття 254 ГПК України).
Разом з тим, частиною 1 статті 254 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Положеннями статті 265 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право приєднатися до апеляційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До апеляційної скарги мають право приєднатися особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
Однак, частиною третьої даної статті ГПК України закріплено, що до заяви про приєднання до апеляційної скарги також додаються документ про сплату судового збору та докази надсилання копії заяви іншим учасникам справи.
З огляду на викладене, колегія суддів не бере до уваги відзив відповідача 1, оскільки такий процесуальний документ по своїй суті є апеляційною скаргою/заявою про приєднання до апеляційної скарги, однак поданий з порушенням процесуального порядку.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17 січня 2024 року у справі №918/536/23 визнано необгрунтованою заяву ТДВ "Рівнефармація" про відвід судді Бучинської Г.Б. від розгляду апеляційної скарги ТДВ "Рівнефармація" на рішення Господарського суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року у справі №918/536/23. Справу передано для вирішення питання про відвід судді у порядку, встановленому статтею 32 ГПК України.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 січня 2024 року для розгляду заяви про відвід визначено суддю Павлюк І.Ю.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18 січня 2024 року в справі №918/536/23 (суддя Павлюк І.Ю.) відмовлено у задоволенні заяви ТДВ "Рівнефармація" про відвід судді Бучинської Г.Б. від розгляду апеляційної скарги ТДВ "Рівнефармація" на рішення Господарського суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року у справі №918/536/23.
19 січня 2024 року матеріали справи повернуто колегії суддів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 січня 2024 року в справі №918/536/23 розгляд апеляційної скарги призначено на "21" лютого 2024 р. об 11:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.
У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді - члена колегії Маціщук А.В. судове засідання у справі №918/536/23 21 лютого 2024 року не відбулось.
21 лютого 2024 року від апелянта через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення у справі. Апелянт зазначає, що виходячи з того, що у періоді часу (з 01 липня 1975 року по 01 квітня 2001 року), в межах якого були чинними будівельні норми СН 464-74 та СНиП 3.01.09.-84, було відсутнє інше законодавство СРСР, УРСР та України, яким би передбачалось, що саме являється документом захисної споруди цивільної оборони, підтверджуючим, що споруда є захисною спорудою цивільної оборони, то вимогами цих будівельних норм було закріплено, що паспорт сховища (протирадіаційного укриття) являється основним та єдиним правовстановлюючим документом на захисну споруду цивільної оборони. Набуття спорудою статусу "захисної" відбувається після складання на цю споруду паспорта захисної споруди цивільного захисту. Водночас, саме по собі перебування споруди на обліку у фонді захисних споруд не надає споруді якихось якостей, внаслідок яких споруда стає захисною, та є лише додатковим підтвердженням того, що ця споруда є саме захисною спорудою цивільного захисту, спроможною захищати населення від небезпечних факторів, оскільки без паспорту захисної споруди цивільного захисту споруда не зможе перебувати на обліку у фонді захисних споруд. Відомості про фонд захисних споруд у Рівненській області, що є додатками до листів уповноважених органів, про які згадує позивач, не є тими похідними документами, які на переконання позивача, підтверджують, що у 1999 році спірне нежитлове приміщення на момент його приватизації, було захисною спорудою цивільної оборони.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 лютого 2024 року в справі №918/536/23 розгляд апеляційної скарги призначено на 13 березня 2024 р. об 10:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.
В судовому засіданні 13 березня 2024 року оголошувалась перерва до 03 квітня 2024 року.
Безпосередньо в судових засіданнях було заслухано пояснення представників відповідачів та прокурора, які повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзивах на неї.
Колегія суддів, заслухавши пояснення прокурора та відповідачів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення місцевого господарського суду - скасувати.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання Державної програми приватизації та Указу Президента України від 30 грудня 1994 року за №827 "Про заходи щодо прискорення процесу малої приватизації в Україні", Рівненською обласною радою 25 лютого 1995 року прийнято рішення №25, яким затверджено переліки об`єктів, що перебувають у комунальній власності області і підлягають приватизації згідно з додатками. Зокрема, одним із додатків даного рішення затверджено "Перелік підприємств комунальної власності області, приватизація яких здійснюється відповідно до Указу Президента України "Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів" від 26 листопада 1994 року" (далі - Перелік). До даного Переліку Рівненською обласною радою віднесено Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація".
Крім того, Рівненською обласною радою було вирішено передати Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській області в управління об`єкти комунальної власності області включені до даних переліків.
На підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області від 21 березня 1995 року №88 була проведена інвентаризація та здійснена оцінка вартості майнового комплексу "Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація".
Інвентаризацією, відповідно до документа "Відомість розрахунку вартості будівель, споруд і передавальних пристроїв за станом на 01 січня 1995 року", закріплено, що до складу цілісного майнового комплексу Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація", окрім іншого входила будівля аптеки № 121, розташована за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 78д.
Результати проведеної інвентаризації та оцінка вартості майнового комплексу "Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація", затверджено наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області від 28 квітня 1995 року №244, яким також було затверджено статут утвореного Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація".
Пунктом 1.1 Статуту закріплено, що Відкрите акціонерне товариство "Рівнефармація" засноване на частині майна Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація" Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області шляхом перетворення об`єкта, що перебував у державній власності у відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України "Про заходи забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів від 26 листопада 1994 року за №699/94".
Відповідно до пункту 3.3 Статуту, Відкрите акціонерне товариство "Рівнефармація" є правонаступником майнових прав і обов`язків Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація" в частині державного майна, що ввійшло до статуту товариства.
30 квітня 1999 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області видано наказ №334 "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", відповідно до якого передано у власність товариства майно згідно доданого переліку, у якому, окрім іншого, будівля аптеки № 121, розташована за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 78д, інвентаризаційний номер 204.
24 травня 1999 року на підставі наказу Регіонального відділення за №334 від 30 квітня 1999 року Рівненським міським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення про право колективної власності на приміщення аптеки №121 загальною площею 1578,8 кв.м., 1978 року побудови.
Згідно технічного паспорта об`єкта нерухомості №39146, приміщення аптеки №121 включає в себе адмінкорпус "А-3", підвал "Пд-А3", ганок "а1", ганок "а2", ганок "а3", ганок "а4", приямок "а5", люк загруз. "а6", вхід в підвал "а7", приямок "а4", приямок "а5", приямок "а6", вхідний ганок "а7", приямок "а8", приямок "а9", приямок "а10", приямок "а11".
Згідно технічного паспорта об`єкта нерухомості будівля аптеки № 121 "А-3" складається з трьох поверхів та підвального приміщення літ. "Пд-А3" площею 653,3 кв.м.
Відповідно до інформації Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (лист за № 6205-3537/62-06/2 від 03 серпня 2022 року), у електронному обліку захисних споруд, звіреному з документальним обліком, який веде Департамент цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації, за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 78д, обліковано протирадіаційне укриття №66780, балансоутримувач - Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація".
Крім того, про наявність в приміщенні триповерхової будівлі у м. Рівне, вул. Київська, 78д, вбудованої захисної споруди (протирадіаційного укриття) свідчать облікові картки протирадіаційного укриття №66780, одна з яких датована 18 листопада 1981 року, яка оформлена та завірена відтиском печатки Рівненського обласного виконавчого комітету УРСР. Так, пунктом 1 облікової картки протирадіаційного укриття "Адрес" вказано адресу останнього, а саме: "г.Ровно, ул. К.Либкнехта, 78д".
Власником протирадіаційного укриття № 66780 (дослівно згідно карточки "Кому принадлежит:") зазначено "Областное аптечное управление облисполкома".
У розділі "Техническая характеристика" облікової картки протирадіаційного укриття вказано, що дата введення в експлуатацію протирадіаційного укриття 1978 рік, його площа становить 420 кв.м., місткість - 840 чоловік, а також, що укриття вбудоване в будівлю.
У 1995 році облікову картку протирадіаційного укриття № 66780, новоствореним у процесі приватизації Відкритим акціонерним товариством "Рівнефармація", було переоформлено та завірено відтиском печатки Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація".
Зокрема, в пункті 1 облікової картки протирадіаційного укриття "Адреса" вказано адресу останнього, а саме: "м.Рівне, вул. Київська, 78д".
Власником протирадіаційного укриття №66780 (дослівно згідно картки "Кому належить:") зазначено "ВАТ "Рівнефармація". Дата введення в експлуатацію протирадіаційного укриття 1978 рік.
У розділі "Технічна характеристика" облікової картки протирадіаційного укриття було вказано, що його площа становить 150 кв.м., місткість - 200 чоловік. Інші відомості залишилися незмінними.
Інформація аналогічного змісту щодо розташування та технічних характеристик протирадіаційного укриття міститься також у обліковій картці протирадіаційного укриття 2022 року, яка завірена печаткою власника, зокрема, Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація". 
За наявності розбіжностей у розділі "Технічна характеристика" облікових карток протирадіаційного укриття №66780 датованих 18 листопада 1981 року та 20 червня 2022 року, зокрема, щодо його площі та місткості, Рівненською окружною прокуратурою скеровано лист №50-56-2696вих-23 до Департаменту цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації щодо повідомлення причин зазначених розбіжностей. 
10 квітня 2023 року Департаментом цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації надано відповідь (лист за №вих-1419/03-07/23 від 10 квітня 2023 року), де зазначалося, що облік захисних споруд здійснюється її балансоутримувачем шляхом складання облікової картки захисної споруди та паспорту захисної споруди за формою, передбаченою вимогами щодо забезпечення нумерації та здійснення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України 09 липня 2018 року за №579. Документи паперового обліку підлягають коригуванню або складенню заново у разі зміни у захисних властивостях та технічних характеристиках захисної споруди. У разі незаконного та неправомірного оформлення нових облікових документів, облік фонду захисних споруд ведеться на підставі оригіналів вже існуючих облікових документів.
Департаментом цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації у листі за №вих-1419/03-07/23 від 10 квітня 2023 року зазначається, що відповідно до реквізитів облікової картки захисної споруди цивільного укриття №обл-66780, протирадіаційне укриття площею 420 кв.м. та об`ємом 1260 куб.м.
Як вбачається з матеріалів справи, одна з облікових карток протирадіаційного укриття №66780 датована 1981 роком, тому, на момент виконання Державної програми приватизації, Указу Президента України від 30 грудня 1994 року за № 827 "Про заходи щодо прискорення процесу малої приватизації в Україні" та рішення Рівненської обласної ради від 25 лютого 1995 року за №25, щодо приватизації Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація", проведення інвентаризації майнового комплексу останнього та підписання 30 квітня 1999 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області наказу №334 "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", будівля аптеки №121, що розташована по вул. Київській, 78д, в місті Рівне, містила захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) - протирадіаційне укриття №66780.
З матеріалів справи вбачається, що протирадіаційне укриття №66780 було виявлено в ході проведеного в межах кримінального провадження №4202081110000076 огляду підвального приміщення будівлі аптеки №121, розташованої по вулиці Київській, 78-д, в місті Рівне, яка відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є приватною власністю ТДВ "Рівнефармація", що також підтверджено наданими представником ТДВ "Рівнефармація" доповненнями до протоколу огляду.
Крім того, згідно наданих представником ТДВ "Рівнефармація" доповнень до протоколу огляду від 30 вересня 2022 року, оглянуті підвальні приміщення аптеки №121, розташованої по вул. Київській, 78д, в місті Рівне, в тому числі підвальне приміщення, біля входу у яке розміщена вивіска захисної споруди №66780, є приватною власністю товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація", як правонаступника ВАТ "Рівнефармація", яке останнє набуло у приватну власність на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України №334 від 30 квітня 1999 року та реєстраційного посвідчення, виданого Рівненським міським бюро технічної інвентаризації. Також представником ТДВ "Рівнефармація" вказувалося, що дані приміщення не є сховищем чи укриттям.
Разом з тим, утворене в процесі приватизації Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація" відкрите акціонерне товариство "Рівнефармація" оформило нову облікову картку протирадіаційного укриття №66780, у якій в пункті 2 "Кому належить" замінило "Областное аптечное управление облисполкома" на "ВАТ "Рівнефармація". Дані зміни до облікової картки протирадіаційного укриття № 66780 було завірено печаткою власника, а саме: ВАТ "Рівнефармація".
В подальшому, новим власником (правонаступником ВАТ "Рівнефармація") ТДВ "Рівнефармація" 20 червня 2022 року також було оформлено нову облікову картку протирадіаційного укриття № 66780, у якій в пункті 2 "Кому належить" слова "ВАТ "Рівнефармація" замінено на "ТДВ "Рівнефармація". Дані зміни до облікової картки протирадіаційного укриття № 66780 також було завірено печаткою нового власника, а саме: ТДВ "Рівнефармація".
Як зазначив прокурор, аналізуючи норми законодавства, чинні як на момент прийняття Рівненською обласною радою рішення №25 від 25 лютого 1995 року, так і на момент видачі Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області наказу №334 від 30 квітня 1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація", захисні споруди цивільного захисту було віднесено до об`єктів, що перебувають під охороною держави та мають загальнодержавне значення, у зв`язку з чим не могли переходити із державної чи комунальної власності у приватну. 
Тому посилаючись на порушення відповідачами норм чинного станом на час виникнення спірних правовідносин законодавства щодо відчуження вказаного вище нерухомого майна з особливим правовим статусом (як захисної споруди цивільного захисту), прокурор звернувся до місцевого господарського суду з позовними вимогами про визнання незаконним та скасування в певній частині наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області №334 від 30 квітня 1999 року та зобов`язання повернути державі протирадіаційне укриття.
Місцевий господарський суд прийшов до висновку, що правовий статус підвального приміщення площею 420 м.кв., розташованого за адресою: м.Рівне, вул. Київська, 78д, як захисної споруди (протирадіаційного укриття) підтверджено матеріалами даної справи. Суд дійшов висновку, що існують правові підстави для визнання недійсним частини наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області №334 від 30 квітня 1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", виданого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області, в частині передачі в складі будівлі аптеки №121, розташованої по вул.Київській, 78д, в місті Рівне, 420 кв.м. підвального приміщення, що являється протирадіаційним укриттям №66780, оскільки вказаний наказ виданий з порушенням вимог Указу Президента України №699/94 від 26 листопада 1994 року, Державної програми приватизації майна державних підприємств, затвердженої Постановою Верховної Ради України від 07 липня 1992 року за №2545-ХІІ, Законів України "Про приватизацію державного майна" та "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (чинних на момент виникнення правовідносин) та став підставою для передачі протирадіаційного укриття №66780 у власність Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація" (правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація"). Спірний наказ, що став підставою вибуття з власності держави протирадіаційного укриття № 66780, видано саме Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога про повернення відповідачем ТДВ "Рівнефармація" державі в особі Фонду державного майна України захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття №66780, площею 420 м.кв., що розташоване в підвальному приміщенні будівлі аптеки №121, по вул.Київській, 78д, в місті Рівне, підлягає задоволенню.
Однак, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду не може погодитись з такими висновками з огляду на наступне.
Щодо права прокурора на звернення до суду із даним позовом.
На підставі статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про прокуратуру", прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
За частинами 3, 4 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Крім цього, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття інтерес держави.
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини). Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Саме до таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25 квітня 2018 року у справі №806/1000/17, від 20 вересня 2018 року у справі №924/1237/17, від 23 жовтня 2018 року у справі №906/240/18, від 08 лютого 2019 року у справі №915/20/18.
Предметом позовних вимог у даній справі є визнання незаконним та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області №334 від 30 квітня 1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", в частині передачі в складі будівлі аптеки №121, розташованої по вул.Київській, 78д, в місті Рівне, 420 кв.м. підвального приміщення, що являється протирадіаційним укриттям №66780 та зобов`язання Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях протирадіаційне укриття №66780 площею 420 кв.м., що знаходиться в приміщенні підвального поверху будівлі аптеки №121, що розташована по вул.Київській, 78д, в місті Рівне.
У зв`язку з тим, що Фонд державного майна України по Рівненський та Житомирській областях, як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виступає у даній справі відповідачем, прокурор звернувся до суду за захистом державних інтересів самостійно і набув статусу позивача, без визначення органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави.
Разом з тим, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 15 червня 2021 року у справі №908/1664/19 зазначив, що визначення прокурором свого правового статусу як самостійного позивача у справі, за наявності органу, уповноваженого на здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, не нівелює його обов`язку щодо дотримання порядку представництва, дотримання процедури, встановленої частинами 3 і 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", та надання можливості такому органу самостійно звернутися до суду за захистом порушених прав держави.
При цьому прокурор за певних обставин може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №469/1044/17 та постанові Верховного Суду від 08 грудня 2020 року у справі №908/1664/19.
Верховий Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №922/3219/20 наголосив, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.
На виконання вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" керівник Рівненської окружної прокуратури листом від 18 серпня 2022 року №50-4941вих-22 було повідомлено Регіональне відділення ФДМ України по Рівненській та Житомирській областях, що прокуратурою проводиться вивчення умов використання захисних споруд цивільного захисту, вивчається питання щодо забезпечення належного та придатного для використання за цільовим призначенням стану споруд цивільного захисту на території м.Рівного.
Враховуючи викладене, прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та звернувся до суду як самостійний позивач.
З урахуванням викладеного встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини, пов`язані із відчуженням протирадіаційного укриття, регулювання яких здійснюється Цивільним кодексом України, Кодексом цивільного захисту України, Законом України "Про приватизацію майна державних підприємств", тощо.

Щодо визнання незаконним та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області №334 від 30 квітня 1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація" в частині передачі в складі будівлі аптеки №121, розташованої по вул.Київській, 78д, в місті Рівне, 420 кв.м. підвального приміщення, що являється протирадіаційним укриттям №66780, колегія суддів зазначає наступне.
Підставою позовних вимог, на думку прокурора, є неможливість відчуження захисної споруди протирадіаційного укриття із державної або комунальної власності у приватну власність.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" № 2163-ХІІ в редакції від 30.03.1995 року, приватизація майна державних підприємств України (надалі-приватизація) - це відчуження майна, що перебуває у загальнодержавній, республіканській (Республіки Крим) і комунальній власності, на користь фізичних та недержавних юридичних осіб.
Згідно ст. 6 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" № 2163-ХІІ в редакції від 30.03.1995 року, суб`єктами приватизації є: державні органи приватизації.
З наведеного вбачається, що у 1995 році приватизацію державного та комунального майна здійснював лише Фонд державного майна та його Регіональні відділення (представництва).
При цьому, у випадку приватизації комунального майна приватизація здійснювалась на підставі інформації та документів отриманих від органів місцевого самоврядування.
Як вбачається з матеріалів справи, 25 лютого 1995 року Рівненською обласною радою прийнято рішення № 25, яким затверджено переліки об`єктів комунальної власності області, що підлягають приватизації у 1995 році (т. 1 а.с. 25). 
Відповідно до додатку 4 до вказаного рішення, Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація" включено до переліку підприємств комунальної власності області, приватизація яких здійснюється відповідно до Указу Президента України №699/94 від 26 листопада 1994 року "Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів"(т. 1 а.с. 28).
Пунтом 2 Рішення № 25 від 28.02.1995 року Рівненською обласною радою було вирішено передати Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській області в управління об`єкти комунальної власності області включені до переліків об`єктів, що перебувають в комунальній власності та підлягають приватизації (т. 1 а.с. 25).
На підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області від 21 березня 1995 року №88 була проведена інвентаризація та здійснена оцінка вартості майнового комплексу "Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація" (т.1 а.с. 29).
Інвентаризацією, відповідно до документа "Відомість розрахунку вартості будівель, споруд і передавальних пристроїв за станом на 01 січня 1995 року", закріплено, що до складу цілісного майнового комплексу Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація", окрім іншого входила будівля аптеки № 121, розташована за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 78д (т. 1 а.с. 33).
Результати проведеної інвентаризації та оцінка вартості майнового комплексу "Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація", затверджено наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області від 28 квітня 1995 року №244, яким також було затверджено статут утвореного Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація" (т. 1 а.с. 30).
У відповідності до наказу РВ ФДМ України від 30.04.1999 № 334 передано у власність ВАТ "Рівнефармація" нерухоме майно згідно переліку, у тому числі будівля аптеки № 121 за адресою м. Рівне, вул. Київська, 78 Д (т. 1 а.с. 47-48).
В матеріалах справах відсутній перелік майна, яке не увійшло до статутного капіталу акціонерного товариства у процесі приватизації. 
Згідно реєстраційного посвідчення - дата видачі 24.05.1999 року Приміщення аптеки № 121 в цілому у м. Рівному за адресою вул. Київська 78Д зареєстровано за ВАТ "Рівнефармація" (т. 1 а.с. 24).
В долучених прокурором копіях з матеріалів інвенаризаційної справи 39146 (т. 1 а.с. 49-50) міститься план підвалу в приміщення по вул. Київській 78 д, площа якого згідно журналу зовнішніх обмірів складає 653,3 кв.м.
Зі змісту позовної заяви та долучених до неї письмових доказів вбачається, що прокурор вважає, що спірна споруда цивільного захисту загальною площею 420 кв.м. складає частину підвального приміщення. 
Доказом існування ПРУ за вказаним об`єктом є облікова картка захисної споруди. Оцінюючи доводи прокурора в частині визначення ПРУ в приміщенні відповідача та докази на підтвердження такої обставини, судова колегія звертає увагу на наступне.
07 липня 1992 року Верховною Радою України прийнято Постанову №2545-ХІІ, якою затверджено Державну програму приватизації майна державних підприємств та введено в дію Закон України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".
Відповідно до Державної програми приватизації майна державних підприємств (надалі - Програма), затвердженої Постановою Верховної Ради України від 07 липня 1992 року за №2545-ХІІ, зі змінами діючими з 1994 року, Державна програма приватизації - це складова частина програми створення ринкової економіки України. Програму розроблено відповідно до Концепції роздержавлення і приватизації підприємств, землі та житлового фонду, законів України "Про приватизацію майна державних підприємств", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та "Про приватизаційні папери", а її положення є обов`язковими для виконання центральними і місцевими органами державної виконавчої влади, органами місцевого та регіонального самоврядування.
Розділом 1 Програми об`єкти приватизації було розділено на три види, а саме:
1) об`єкти приватизації, що підлягали першочерговій приватизації, якій підлягали об`єкти, які найбільше впливали на розвиток споживчого ринку, а також ті, що стримували процес стабілізації державного бюджету, гальмували економічний розвиток України та формування її ринкової економіки (пункт 1.1 Програми);
2) об`єкти приватизації, що підлягали приватизації за погодженням з Кабінетом Міністрів України (пункт 1.2 Програми);
3) підприємства та об`єкти, що не підлягали приватизації взагалі.
Так, пунктом 1.3 Державної програми приватизації майна державних підприємств до об`єктів, що не підлягали приватизації, окрім іншого віднесено протирадіаційні споруди.
Крім того згідно Переліків майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів основного виробництва, приватизація або передача в оренду яких не допускається (далі - Перелік), затверджених Декретом Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1992 року за №26-92, діючого станом як на дату прийняття Рівненською обласною радою рішення №25 від 25 лютого 1995 року, так і на дату видачі Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області наказу №334 від 30 квітня 1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", протирадіаційні укриття були включені до даних переліків як такі, приватизація чи передача в оренду яких не допускалася.
До захисних споруд цивільного захисту, згідно ДБН А.3.1- 9:2015 "Захисні споруди цивільного захисту", належать: 1) сховище - герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів; 2) протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості. 
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про приватизацію державних підприємств" (далі - Закон), приватизація державного майна - це відчуження майна, що перебуває у державній власності на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів на структурну перебудову економіки України.
Приватизація здійснюється на основі принципів, зокрема, законності, державного регулювання та контролю, повного, своєчасного та достовірного інформування громадян про порядок приватизації та відомості про об`єкти приватизації тощо.
Правовий механізм приватизації цілісних майнових комплексів невеликих державних підприємств встановлений Закон України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". 
Зокрема, статтею 2 вказаного Закону визначено об`єкти малої приватизації, однак з поміж них виокремлено об`єкти, які не можуть бути об`єктами малої приватизації. 
Так, об`єктами малої приватизації не можуть бути будівлі (споруди, приміщення) або їх окремі частини, які становлять національну, культурну та історичну цінність і перебувають під охороною держави.
Відповідно до приписів статті 5 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) приватизації не підлягають: майно органів державної влади і управління, Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Прикордонних військ України, правоохоронних і митних органів; золотий та валютний фонди і запаси, державні матеріальні резерви, емісійна та резервна системи; майнові комплекси підприємств, що забезпечують діяльність по виготовленню цінних паперів і грошових знаків; засоби урядового, фельд`єгерського та спеціального зв`язку; об`єкти державної метрологічної служби; національні культурні та історичні цінності України, надра, водні ресурси та інші об`єкти права виключної власності народу України; об`єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов`язані з навчальним та науковим процесом. Об`єкти освіти, які належать підприємствам та відомствам, можуть приватизуватися за умови збереження освітянського призначення; майнові комплекси підприємств, що забезпечують діяльність у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, зброї, вибухових та радіоактивних речовин; атомні електростанції; інші об`єкти державної власності, необхідні для виконання державою своїх функцій.
Відповідно до частини 1 статті 32 Кодексу цивільного захисту України до захисних споруд цивільного захисту належать: 1) сховище – герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів; 2) протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості та дії звичайних засобів ураження.
Частиною 12 статті 32 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що захисні споруди цивільного захисту державної та комунальної власності не підлягають приватизації (відчуженню).
Наведена норма права є абсолютно визначеною та не передбачає розширеного тлумачення.
Відповідно до розпорядження від 25 травня 1993 року №541–р міської управи, яка діяла у місті Рівне, вулиця К. Лібкнехта була перейменована на вулиця Київська (https://anig.pro/news.php?sel=read&news_id=271).
У складі нерухомого майна, що належить на праві власності ТДВ "Рівнефармація" є підвальне приміщення по вул. Київська, 78д у місті Рівне, загальною площею 653,3 кв.м. 
В матеріалах справи містяться облікові картки протирадіаційного укриття №66780, одна з яких датована 18 листопада 1981 року, яка оформлена та завірена відтиском печатки Рівненського обласного виконавчого комітету УРСР.
Пунктом 1 облікової картки протирадіаційного укриття "Адрес" вказано адресу останнього, а саме: "г.Ровно, ул. К.Либкнехта, 78д". Власником протирадіаційного укриття №66780 (дослівно згідно карточки "Кому принадлежит:") зазначено "Областное аптечное управление облисполкома".
У розділі "Техническая характеристика" облікової картки протирадіаційного укриття вказано, що дата введення в експлуатацію протирадіаційного укриття 1978 рік, його площа становить 420 кв.м., місткість - 840 чоловік, а також що укриття вбудоване в будівлю (т. 1 а.с.223-224).
Також в матеріалах справи міститься копія облікової картки протирадіаційного укриття № 66780 без дати її заповнення (водночас, враховуючи дані бланку картки, заповнення відбувалося після 01.01.2000року) із зазначенням відомостей щодо власника - Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація" завірено відтиском печатки Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація".
В пункті 1 облікової картки протирадіаційного укриття "Адреса" вказано адресу останнього, а саме: "м.Рівне, вул. Київська, 78д". Власником протирадіаційного укриття №66780 (дослівно згідно картки "Кому належить:") зазначено "ВАТ "Рівнефармація". Дата введення в експлуатацію протирадіаційного укриття 1978 рік. Щодо технічних характеристик - загальна площа 150 кв.м., місткість - 200 чоловік, загальна кубатура - 305 куб.м., кількість входів -3, запасних вихродів -1(т. 1 а.с. 226-227).
Також в матеріалах справи міститься копія інвентаризаційної картки захисної споруди цивільного захисту № 66780 , дата заповнення 20 червня 2022 року , власником захисної споруди вказано Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація", форма власності приватна, технічні характеристики - вбудована в будівлю, рік введення в експлуатацію 1978, місткість 200 осіб, загальна площа - 150кв.м. (т. 1 а.с. 228-229).
Отже відмості щодо площі об`єкта в облікових картках, долучених до матеріалів справи, відрізняються.
Факт невідповідності відомостей про площу ПРУ підтверджують акти комплексної перевірки захисної споруди цивільного захисту від 29.08.2011 протирадіаційного укриття № 66780, які складені за участю уповноважених органів, в обов`язки яких входять питання щодо обліку та контролю споруд цивільного захисту, - державний інспектор в сфері цивільного захисту в Рівненській області; завідувач управління з питань надзвичайних ситуацій міськвиконкому, провідний фахівець РМУ ГУ МНС, де у розділі 2 - загальна характеристика сховища зазначено - клас - П-1, місткість 200 осіб, площа 150 кв.м (т. 2 а.с. 90-92).
Аналогічні відомості містяться у Акті оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту від 15.02.2019 (т.2 а.с.93-96 ) та акті комплексної перевірки захисної споруди від 10.08.2018 (т.2 а.с. 97-101).
Згідно відомостей, які надані прокурору на запит Департаментом цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації, вказаних у листі за №вих-1419/03-07/23 від 10 квітня 2023 року, відповідно до реквізитів облікової картки захисної споруди цивільного укриття № обл-66780 значиться протирадіаційне укриття площею 420 кв.м. та об`ємом 1260 куб.м.
У електронному обліку захисних споруд Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (такий же облік веде Департамент цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації) ТДВ "Рівнефармація" значиться балансоутримувачем протирадіаційного укриття №66780 за адресою  м.Рівне, вул. Київська, 78д. Аналогічні відомості підтверджуються листом №10-33/189 від 16 серпня 2022 року Відділу з питань надзвичайних ситуацій виконкому Рівненської міської ради. 
Відповідно до пункту 1 Вимог щодо забезпечення нумерації та здійснення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 № 579, ведення обліку фонду захисних споруд здійснюється шляхом складення в паперовій формі паспорта та облікової картки захисної споруди, а також ведення в паперовій та електронній формі книги обліку захисних споруд і книги обліку споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів.
          Аналогічного змісту вимоги діяли і раніше, так у відповідності до будівельних норм і правил СНиП 3.01.09-84, затверджені Постановою Державного комітету СРСР у справах будівництва від 20 липня 1984 р. № 118, додатком № 1 (обов`язково) Паспорт сховища (протирадіаційного укриття),  паспорт сховища (протирадіаційного укриття) складався  не менше, ніж у двох екземплярах, один з яких знаходиться в уповноваженого державного органу, інший у сховищі. 
           У відповідності до п. 24 Інструкції щодо утримання захисних споруд цивільної оборони у мирний час, затверджена наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 09 жовтня 2006 р. № 653, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 листопада 2006 р. за № 1180/13054. Додаток № 1 Паспорт сховища (протирадіаційного укриття), паспорт сховища складається у двох примірниках: перший примірник знаходиться у сховищі (ПРУ), другий - в управлінні (відділі) з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту міста (району). Копії Паспорта надаються органам, які ведуть облік захисних споруд цивільної оборони.
З огляду на викладене, паспорт та облікова картка захисної споруди є тими документами, на підставі яких здійснюється ведення обліку фонду захисних споруд. 
Відповідно до пункту 16 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, виключення таких споруд із фонду та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року №138, паспорт захисної споруди є первинним та обов`язковим документом для обліку сховищ, протирадіаційних укриттів, споруд подвійного призначення у складі фонду захисних споруд.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2024 року у справі № 918/7/23.
Водночас, з дослідженого судом вбачається, що до матеріалів справи прокурором не надано паспорта захисної споруди, який є первинним та обов`язковим документом для обліку сховищ, протирадіаційних укриттів у складі фонду захисних споруд, облікові картки містять різні технічні характеристики споруди в частині площі та місткості.
Твердження прокурора про втрату праспорта є припущенням, оскільки позивачем не вчинено дій для встановлення факту наявності/відсутності такого паспорта. Враховуючи правила документообігу та відповідальність за їх порушення, прокурор не був позбавлений можливості встановити наявність осіб, які були відповідальні за збереження паспорта спірного протирадіаційного укриття та причин його відсутності.
Колегія суддів зауважує, що доведенню підлягає факт проектування та відображення в технічній документації з будівництва об`єкта нерухомості саме споруди цивільного захисту (з дотриманням відповідних вимог), яка не може бути приватизована.
Не може вважатися доказом на доведення вищевказаних фактів відомості отримані на запит прокурора від Департаменту цивільного захисту щодо обліку об`єктів цивільного захисту, оскільки такий облік ведеться на підставі первинних документів (паспорта, облікової карткти), які суду не надані. 
У зв`язку з відсутністю первинної документації протирадіаційного укриття недоведеним вважається твердження прокурора щодо неправомірного оформлення відповідачем нових облікових документів та зменшення площі протирадіаційного укриття (облікові картки, де вказана площа укриття  № 66780 - 150 кв.м.)
З огляду на це, зважаючи на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо будівлі аптеки №121, розташованої по вул.Київській, 78д, в місті Рівне, відсутні будь-які відомості щодо наявності в ній ПРУ в описі об`єкта нерухомого майна, як його складової частини у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141.
Також відсутній в матеріалах справи акт введення в експлуатацію будівлі, в якому було б вказано про наявність в такій будівлі протирадіаційного укриття.
Отже, листи ГУ ДСНС України, облікові картки в розумінні вищевикладеного не є первинними документами, на підставі яких можна встановити приналежність спірного майна до протирадіаційного укриття, його технічні характеристики та, крім того, достовірно встановити його площу.
Таким чином, правовий статус підвального приміщення площею 420 м.кв., розташованого за адресою: м.Рівне, вул. Київська, 78д, як захисної споруди (протирадіаційного укриття) не підтверджено належними та достовірними доказами, на підставі яких можна встановити належність спірного майна до протирадіаційного укриття.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що вимога про визнання наказу незаконним та його скасування не є ефективним способом захисту, оскільки задоволення такої вимоги не призведе до повернення спірного майна в цій справі. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі №922/614/19 та постановах Верховного Суду від 21 лютого 2023 року у справі №922/1057/20, від 07 березня 2023 року у справі №911/632/19.
Позивач у межах розгляду справи може посилатися, зокрема, на незаконність наказу без заявлення вимог про визнання його незаконним та скасування, оскільки такий наказ, за умови його невідповідності закону, не зумовлює правових наслідків, на які він спрямований. Подібний висновок викладений у постановах Великої Палата Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі №922/1830/19, від 22 січня 2020 року у справі №910/1809/18, від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2024 року у справі №918/7/23.
Таким чином, відсутні підстави для задоволення вимоги прокурора про визнання незаконним та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області №334 від 30 квітня 1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація" в частині передачі в складі будівлі аптеки №121, розташованої по вул.Київській, 78д, в місті Рівне, 420 кв.м. підвального приміщення, що являється протирадіаційним укриттям №66780.
Щодо вимоги прокурора про зобов`язання Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях протирадіаційне укриття №66780 площею 420 кв.м., що знаходиться в приміщенні підвального поверху будівлі аптеки №121, що розташована по вул.Київській, 78д, в місті Рівне.
Оскільки прокурором не доведено наявності спірного укриття в будівлі аптеки №121, відсутні, відповідно, підстави для повернення такого об`єкта.
Крім того, колегія суддів зазначає, що позов – це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.
Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2024 року у справі №917/623/22, від 08 березня 2023 року у справі №908/2345/21.
Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі – позивачами і відповідачами – можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Частиною 1 статті 47 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.
За змістом наведених норм сторони – це суб`єкти матеріально-правових відносин, які захищають своїх інтереси і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем – особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, можливо було би задовольнити позовні вимоги. В судовому порядку підлягають захисту порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача.
Отже, належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач – це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача належить іншій особі – належному відповідачеві. Таким чином, належним відповідачем є особа, яка дійсно є суб`єктом відповідного матеріального правовідношення.
Тож визначення позивачем у справі складу сторін має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. 
З урахуванням викладеного колегія суддів констатує, що з вимогою про повернення чи витребування державного чи комунального нерухомого майна повинен звертатися державний орган чи орган місцевого самоврядування, до повноважень якого належить управління таким майном, або прокурор в особі такого органу, якщо цей орган неналежно виконує свої функції щодо забезпечення контролю за використанням майна. Отже, належним позивачем у таких спорах повинен бути орган, на користь якого має бути повернуте (витребуване) спірне майно. 
Однак, у даній справі прокурор визначивши орган, на користь якого має бути повернуте майно зазначив, його відповідачем у справі, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні такої вимоги. 
Крім іншого, на переконання суду, прокурор не врахував, що у відповідності до  рішення Рівненської обласної ради народних депутатів від 28.02.1995 року, яке додано до позовної заяви, затверджувався перелік об`єктів комунальної власності, які підлягали приватизації, серед яких і Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація". Вимога прокурора  щодо повернення майна стосується повернення Товариством майна РВ ФДМ, яке у відповідності до закону України "Про Фонд державного майна України"  є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності. Отже, ФДМ України на час звернення прокурора з позовом здійснює управління об`єктами виключно державної власності, у зв`язку з чим прокурором не доведено правомірність вимоги в частині визначення органу (ФДМ), на користь якого слід здійснити повернення.
Щодо застосування строку позовної давності у даній справі, колегія суддів враховує наступне.
Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи, що визначено частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України.
Враховуючи, що колегія суддів встановила відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, заява про застосування строків позовної даності задоволенню не підлягає, а вказаний строк до спірних правовідносин не може бути застосований.
Судові витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Рівненську окружну прокуратуру у відповідності до статті 129 ГПК. 
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277,281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                                               
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ТДВ "Рівнефармація" на рішення Господарського суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року у справі №918/536/23 задовольнити.
Рішення Господарського суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року у справі №918/536/23 скасувати.
Прийняти нове рішення. В позові відмовити.
Стягнути з Рівненської обласної прокуратури (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул. 16 липня, буд. 52, код ЄДРПОУ 02910077) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" (33000, м. Рівне, майдан Незалежності, буд. 3, код ЄДРПОУ 22572748) 4026 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №918/536/23 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "25" квітня 2024 р.

Головуючий  суддя                                                                      Бучинська Г.Б. 

Суддя                                                                                              Маціщук А.В.  

Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.