ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 червня 2024 року           справа №200/396/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Шувалова Т.О.), складеного в повному обсязі 07 березня 2024 року, у справі № 200/396/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                            ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 26.10.2023 № 056650009514 про відмову в призначенні пенсії в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи в колгоспі ім. ХХІІ з`їзду КПРС з 17.08.1980 по 29.05.1995 за трудовою книжкою колгоспника від 14.05.1981 серії НОМЕР_1 ;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12.01.2024 № 056650009514 про відмову в призначенні пенсії в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи в колгоспі ім. ХХІІ з`їзду КПРС з 17.08.1980 по 29.05.1995 за трудовою книжкою колгоспника від 14.05.1981 серії НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.10.2023 про призначення пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу періоди роботи в колгоспі ім. ХХІІ з`їзду КПРС з 17.08.1980 по 29.05.1995 за трудовою книжкою колгоспника від 14.05.1981 серії НОМЕР_1 ; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 20.11.2023.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року  позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 26.10.2023 № 056650009514 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12.01.2024 № 056650009514 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 20.11.2023, зарахувавши до стажу період її роботи з 17.08.1980 по 29.05.1995 за трудовою книжкою колгоспника від 14.05.1981 серії НОМЕР_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року заяву позивача про ухвалення додаткового рішення по справі задоволено частково.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп.
У задоволенні решти заяви відмовлено.
Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області  звернулось до суду із апеляційною скаргою, в якій просило суд його скасувати та вказав, що відшкодування витрат на правничу допомогу має бути співмірним із складністю справи.
Позивач та представники відповідачів в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Суд апеляційної інстанції, перевірив матеріали справи та встановив наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1)          щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 
2)          суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3)          судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене, фактично понесені стороною, на користь якої ухвалено судове рішення в адміністративній справі, витрати на правову допомогу у такій справі підлягають компенсації за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на підставі рішення суду.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судами встановлено, що між адвокатом Холостенко О.В. (далі - Адвокат/представник позивача) та ОСОБА_1  (далі - Клієнт/позивач) укладено Договір № 2 про надання правничої допомоги від 19.01.2024 (далі - Договір).
Згідно з п.1.1  в межах цього договору «Адвокат» надає «Клієнту» повний комплекс правничої допомоги, потреба в яких виникає в процесі представництва інтересів перед фізичними та юридичними особами будь-якої форми власності, установах, органах державної влади та місцевого самоврядування, правоохоронних органах, органах прокуратури, судах та організаціях.
Відповідно до п.п. 2.1 «Клієнт» оплачує роботу «Адвоката» згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за угодою в розмірах, передбачених розділом 4 цього Договору, а саме у фіксованій сумі у додатковій угоді до даного договору, яка є його невід`ємною частиною.
Як убачається з Додаткової угоди №1 від 20.01.2024 до Договору №2 від 19.01.2024 про надання правничої допомоги, гонорар «Адвоката» визначається у розмірі 10000,00 грн, але не більше визначеного розміру за рішенням суду. Оплата гонорару за цим Договором за надання юридичної допомоги проводиться «Клієнтом» після набрання рішення суду чинності. 
Також адвокатом було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 20.01.2024, відповідно до якого судові витрати позивача складаються з судового збору у розмірі 968,96 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
01.03.2024 позивачкою та її представником – адвокатом Холостенко О.В. було підписано та погоджено Акт виконаних робіт № 1 до додаткової угоди № 1 від 20.01.2024 до договору №2 від 19.01.2024 про надання правничої допомоги, на загальну суму 10 000,00 грн.
Верховний Суд у пунктах 48-49 додаткової постанови від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 96172760) виклав правовий висновок, за яким зазначені окремо у Акті надання правової допомоги послуги адвоката зі здійснення аналізу нормативного матеріалу, консультації, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, публікацій науковців, коментарів спеціалістів охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзивів на касаційні скарги; правова позиція боржника викладена у відзивах на касаційні скарги вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.
У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009 вказано, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Апеляційний суд зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема ,заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що понесені позивачем судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката підлягають частковому стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсіійного фонду України в Луганській області у розмірі 2 000,00 грн., що є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням часу, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), відтак, додаткове рішення по справі не підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 134,139, 252, 283, 311, 315, 316, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                   
                                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  на додаткове  рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року у справі № 200/396/24  – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року у справі № 200/396/24   -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 25 червня 2024 року.      

Судді                                                                                                А.В. Гайдар
                                                                                                         А.А. Блохін
                                                                                                         Е.Г. Казначеєв