УХВАЛА

21 травня 2024 року 
м. Київ

справа №600/5677/23-а
адміністративне провадження № К/990/17658/24  
Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Коваленко Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року у справі                   № 600/5677/23-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ:
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив:
- визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, які викладені в листах від 05 липня 2023 року № 4509-4416/П-17/8-2400/23 та від 03 серпня 2023 року № 5095-5009/П-17/8-2400/23, про відмову у зарахуванні певного стажу роботи, здійснення перерахунку та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити йому, як судді у відставці, перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання згідно з довідкою Господарського суду Чернівецької області № 02.03-24-65/23 від 19 червня 2023 року та розрахунку Господарського суду Чернівецької області від 19 червня 2023 року № 02.02-20-482/23 про стаж роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 19 лютого 2020 року, зарахувавши до стажу роботи судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: періоду проходження строкової військової служби 2 роки та 9 днів; половину строку навчання на денній формі на юридичному факультеті Кишинівського державного університету 2 роки, 5 місяців, 4 дні; роботу на посаді слідчого прокуратури Чітинської області (Російська Федерація) 2 роки, 16 днів; роботу на посадах слідчого та помічника прокурора в органах прокуратури Чернівецької області 12 років, 11 місяців та 3 дні.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року, позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області щодо не зарахування до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 15 травня 1970 року по 24 травня 1972 року (2 роки 0 місяців 9 днів), половини строку навчання на денній формі навчання на юридичному факультеті Кишинівського державного університету з 22 серпня 1972 року по 01 липня 1977 року (2 роки 5 місяців 4 дні), період роботи в прокуратурі Читинської області з 12 серпня 1977 року по 29 серпня 1979 року (2 роки 0 місяців 16 днів), період роботи в прокуратурі Чернівецької області з 29 серпня 1979 року по 01 серпня 1992 року (12 років 11 місяців 3 дні).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області зарахувати до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 15 травня 1970 року по 24 травня 1972 року (2 роки 0 місяців 9 днів), половину строку навчання на денній формі навчання на юридичному факультеті Кишинівського державного університету з 22 серпня 1972 року по 01 липня 1977 року (2 роки 5 місяців 4 дні), період роботи в прокуратурі Читинської області з 12 серпня 1977 року по 29 серпня 1979 року (2 роки 0 місяців 16 днів), період роботи в прокуратурі Чернівецької області з 29 серпня 1979 року по 01 серпня 1992 року (12 років 11 місяців 3 дні).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням раніше сплачених сум, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 19 лютого 2020 року.
Не погодившись з судовими рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій відповідач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року у справі № 600/5677/23-а та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Із зазначеною правовою нормою кореспондуються пункт 7 частини третьої статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою визначено право, зокрема, учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
Відповідно до частини 4 статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених    частиною першою    статті 266-1    цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності справи у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
У даній справі суд першої інстанції, врахувавши наведені положення КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
В касаційній скарзі відповідач посилається на те, що дана справа підлягає касаційному оскарженню на підставі підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначаючи, що вказана справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах "а-г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України. А посилання скаржника на існування обставин визначених підпунктом "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України має загальний характер, тому не можуть вважатися винятковими випадками.
Відповідач на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої    статті 341 КАС України.
Суди першої та апеляційної інстанції під час вирішення справи керувалися висновками  Верховного Суду висловленими у подібних правовідносинах у постановах, зокрема, від 24 жовтня 2019 року у справі №9901/2/19, від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18, від 15 листопада 2021 року у справі №580/6051/20, від 30 березня 2023 року у справі №280/2167/21, тощо. Колегія суддів не убачає підстав для відступу від вказаних правових позицій.
Отже, наведене скаржником обґрунтування не дає підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі вищенаведеного та з урахуванням того, що оскаржувані судові рішення прийняті у справі незначної складності, а    виключних підстав для касаційного оскарження судових рішень у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, передбачених частиною п`ятою статті 328 КАС України скаржником у касаційній скарзі належним чином не обґрунтовано, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись статтями 12, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року у справі № 600/5677/23-а.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                      Т. Г. Стрелець
Судді                                                                                           С. Г. Стеценко
                                                                                          Н. В. Коваленко