ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/2399/23                Головуючий суддя І інстанції Рубіжний С. О.
Провадження № 22-ц/818/2002/24        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: 

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2024 року                                                                                                 м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Бурлака І.П., Мальованого Ю.М., 
за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Липчанської Світлани Олексіївни на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 березня 2024 року, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Харківська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем,
В С Т А Н О В И В :
17 березня 2023 року до суду звернувся з заявою  ОСОБА_2 , яка була подана його представником ОСОБА_3 , заінтересована особа Харківська міська рада, в якій заявник просив суд встановити факт, що ОСОБА_2 та його племінник ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю в період часу з 1977 року до 2022 року, тобто не менш п`яти років до часу відкриття спадщини.
20 червня 2023 року від представника заявника – адвоката Липчанської С.М. надійшла заява про заміну заявника по справі в порядку правонаступництва та долучення документів до матеріалів справи.
Ухвалою суду від 20 червня 2023 року провадження у цивільній справі за заявою  ОСОБА_2 , заінтересована особа Харківська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем зупинено до залучення до участі у справі правонаступників заявника ОСОБА_2 , який вибув з процесу у зв`язку зі смертю.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 грудня 2023 року поновлено провадження у справі № 639/2399/23. Залучено до участі у цивільній справі №639/2399/23 за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Харківська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем в якості правонаступника заявника ОСОБА_2 – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Призначено судове засідання.
07 березня 2024 року на адресу суду надійшли письмові пояснення Харківської міської ради, відповідно до яких просили залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Харківська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем – залишено без розгляду.
Роз`яснено заявникові, що вона має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
       Не погодившись із зазначеною ухвалою представник ОСОБА_1 – адвокат Липчанська С.О. подала апеляційну скаргу, та посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права просить скасувати ухвалу та задовольнити заяву у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем. ОСОБА_4 племінником ОСОБА_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідне Скаржнику (заявнику) для реалізації права на оформлення спадкового майна. 
Встановлення факту проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем, ОСОБА_4 , племінником ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_4 породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при ньому, спір про встановлення даного факту відсутній.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, за відсутністю учасників справи, повідомлених належним чином про час та день розгляду справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:
1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Наведеним вимогам рішення суду відповідає.
Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 суд зазначив, що під час розгляду справи у порядку окремого провадження встановлено, що виник спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду. 
За частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження – це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
За частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, – залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
– факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
– встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
– заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
– чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 – 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно – за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно – за його місцезнаходженням (частини перша, третя статті 1277 ЦК України).
Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.
Судом встановлено, що заявник просив суд встановити факт, що ОСОБА_2 та його племінник ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю в період часу з 1977 року до 2022 року, тобто не менш п`яти років до часу відкриття спадщини. Після отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , його рідним дядьком, ОСОБА_1 , було подано заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса ХМНО Шахматової І.В..
Із витребуваних судом матеріалів спадкової справи №23/2022, заведеної приватним нотаріусом Шахматовою І.В., номер у Спадковому реєстрі 18, 09.02.203 заявник ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого племінника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Згідно постанови про приватного нотаріуса ХМНО Шахматової І.В. №62/02-31 від 09.02.2023 заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що заявником не подано оригіналів документів, які підтверджують родинний зв`язок.
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер заявник ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відкрилась спадщина на майно, яке залишилось після його смерті.
Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шахматовою І.В. від 28.11.2023 станом на 28 листопада 2023 року наявні данні про те, що до складу спадкоємців ОСОБА_1 входить єдиний спадкоємець ОСОБА_1 .
Предметом розгляду справи є встановлення факту з метою позасудового прийняття та набуття у власність спадщини ОСОБА_1 після смерті його племінника ОСОБА_4 .
Згідно правової позиції викладеної в постанов Верховного суду №758/7737/21 від 06.09.2022 року, відповідно до абзацу 1 частини першої, частини третьої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.
Отже, за умови відсутності спадкоємців за заповітом та законом, усунення спадкоємців від спадщини, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття спадщина може перейти до територіальної громади на підставі рішення суду.
Суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону (стаття 338 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Отже суд першої інстанцій, правильно встановивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі ч.6 ст.294 ЦПК України , оскільки піж час розгляду справи встановлено, що встановлення юридичного факту заявниці потрібно для отримання спадкового майна у власність, тобто встановлення юридичного факту пов`язується із наступним вирішенням спору про право, який у заявника виник з Харківською міською радою, яка має законні підстави для звернення до суду із заявою про визначення спадщини відумерлою, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.
Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 13 жовтня 2021 року в справі № 159/858/20 (провадження         № 61-1633св21), від 12 січня 2022 року в справі № 227/2188/21 (провадження № 61-18156 св21) та від 24 червня 2022 року в справі № 337/3395/21 (провадження № 61-21062св21).
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а  судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Липчанської Світлани Олексіївни залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 28 травня 2024 року.

Головуючий –                                                         В.Б. Яцина

Судді -                                                                         І.В.Бурлака                                                

                       Ю.М.Мальований