Справа № 441/1635/23                                Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І. 
Провадження № 22-ц/811/3632/23                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Лук`янович А.П. 
з участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 листопада 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

у липні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні садовим будинком та земельною ділянкою.
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що є власником будинку та земельної ділянки кадастровий номер 4620987700:06:000:0074, площею 0,0462 га, по АДРЕСА_1 у межах Товариства власників земельних ділянок «Сигнал». Стверджує, що  ОСОБА_1 є власником сусідньої земельної ділянки з кадастровим номером 4620987700:06:000:0144, площею 0,0419 га, по АДРЕСА_2 у межах Товариства власників земельних ділянок «Сигнал». Зазначає, що на межі вищезазначених земельних ділянок відповідачем влаштовано компостну яму, а також зберігаються ємності з курячим послідом, у зв`язку з чим він звернувся до голови Зимноводівської ОТГ та голови Громадської організації «Товариство власників земельних ділянок «Сигнал» з проханням провести комісійне обстеження земельних ділянок. Вказує, що за результатами розгляду його заяви встановлено, що відповідач влаштував компостну яму з порушенням БДН В. 2.2.-15-2019 Планування та забудова територій, а саме, порушено допустимі відстані від майданчиків для компосту, дворових вбиралень, сміттєзбірників до житлових будинків та літніх кухонь, чим порушуються його права як власника майна. Вважає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З наведених підстав просить зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 садовим будинком та земельною ділянкою з кадастровим номером 4620987700:06:000:0074, площею 0,0462 га, по АДРЕСА_1 , ГО «ТВЗД «Сигнал», шляхом перенесення компостної ями та ємностей з курячим послідом, які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 4620987700:06:000:0144, площею 0,0419 га, по АДРЕСА_2 , ГО «ТВЗД «Сигнал», на відстань, яка визначена п. 6.1.41 (табл. 6.7) ДБН Б. 2.2.-15-2019. 
Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23 листопада 2023 року ОСОБА_3 в позові до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні садовим будинком та земельною ділянкою з кадастровим номером 4620987700:06:000:0074, площею 0.0462 га в АДРЕСА_1 , ГО ТВЗД «Сигнал», шляхом перенесення компостної ями та ємностей з курячим послідом – відмовлено.
Додатковим рішення Городоцького районного суду Львівської області від 17 січня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні садовим будинком та земельною ділянкою – відмовлено.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_3  – ОСОБА_4 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
Апелянт стверджує, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, тому в даному спорі дослідженню підлягають обставини, які свідчать про наявність або відсутність порушень санітарних норм при встановленні відповідачем компостної ями та ємностей з курячим послідом, а також наявність або відсутність порушень правил добросусідства. Зазначає, що на власників земельних ділянок покладено обов`язок не порушувати права власників суміжних земельних ділянок. Вказує, що порушення відповідачем санітарних норм встановлено уповноваженими суб`єктами, зокрема, інспектором з благоустрою КП «Наше село», який направив голові Громадської організації «Товариство власників земельних ділянок «Сигнал» припис з вимогою про усунення порушень. Крім того, з аналогічною вимогою до голови Громадської організації «Товариство власників земельних ділянок «Сигнал» звернулася і Зимноводівська ОТГ, яка уповноважена здійснювати контроль за використанням та охороною земель. Вважає, що наданий відповідачем акт комісії Громадської організації «Товариство власників земельних ділянок «Сигнал» від 09 вересня 2023 року не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки складений через три місяці після здійснення обстеження комісією Зимноводівської ОТГ, а Громадська організація «Товариство власників земельних ділянок «Сигнал» не є уповноваженим органом на самоврядний контроль за використанням та охороною земель в розумінні ст. 189 Земельного кодексу України. Звертає увагу, що має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном, оскільки неправомірність дій відповідача презюмується, доки він не доведе правомірність своєї поведінки. З наведених підстав просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження влаштування відповідачем компостної ями та порушення ним санітарних норм, що може призвести до пошкодження належного позивачу будинку, земельної ділянки, а також створення дискомфорту та незручностей, пов`язаних з неприємним запахом курячого посліду. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з п. г ч. 1 ст. 92 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).. 
Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень її прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, та відшкодування заподіяної шкоди.
Частиною 3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Згідно з роз`ясненнями пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.
Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 338547004 від 10 липня 2023 року підтверджується, що ОСОБА_3 є власником садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в межах товариства власників земельних ділянок «Сигнал», та земельної ділянки, кадастровий номер 4620987700:06:000:0074, площею 0.0462 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва.
ОСОБА_1 є власником садового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в межах товариства власників земельних ділянок «Сигнал», та земельної ділянки, кадастровий номер 4620987700:06:000:0144, площею 0.0419 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 338544473 від 10 липня 2023 року.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звертався до Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області із заявою щодо порушення сусідніми землекористувачами, в тому числі і  ОСОБА_1 , державних будівельних норм при влаштуванні компостної ями, дворової вбиральні.
Згідно з листом Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області від 16 червня 2023 року № 1325-23 при влаштуванні компостної ями та дворової вбиральні ОСОБА_1 порушив вимоги ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій, відповідно до яких допустима відстань від майданчиків для компосту, дворових вбиралень, сміттєзбірників до житлових будинків та літніх кухонь повинна становити не менше 20 м. 
Крім того, у вищезазначеному листі повідомлено заявника, що Зимноводівська сільська рада Львівського району Львівської області направила лист від 15 червня 2023 року № 1321-23, а інспектор з благоустрою КП «Наше село» припис голові ГО «Товариство власників земельних ділянок «Сигнал» щодо вжиття заходів усунення членами товариства, в тому числі і ОСОБА_1 , порушень законодавчих норм при влаштуванні компостних ям та дворових вбиралень.
Згідно з актом, складеним 09 вересня 2023 року комісією в складі учасників Товариства власників земельних ділянок «Сигнал» на підставі заяви ОСОБА_1 , при обстеженні ділянки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 встановлено розташування пластикової фабричної тимчасової ємкості з кришкою на відстані 110 см. від межі із земельною ділянкою ОСОБА_3 , а також ємність з рідиною діаметром 44 см. і висотою 52 см., розташовану на відстані 55 см. від межі із земельною ділянкою ОСОБА_3 . Членами комісії не виявлено зовнішніх агресивних запахів від пластикової тимчасової конструкції та ємності з водою.
На підтвердження обставин, встановлених комісією в складі учасників Товариства власників земельних ділянок «Сигнал» при обстеженні земельної ділянки ОСОБА_1 , до акта від 09 вересня 2023 року долучено фото виявлених на земельній ділянці ящика та ємності з водою.
Разом з тим, при обстежені належної відповідачу земельної ділянки з кадастровим номером 4620987700:06:000:0144, площею 0,0419 га, по АДРЕСА_2 в межах Товариства власників земельних ділянок «Сигнал» не виявлено наявності компостної ями та ємностей з курячим послідом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись з позовними вимогами, ОСОБА_3 , всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів влаштування відповідачем компостної ями та наявності у зазначеному позивачем місці ємностей з курячим послідом, надані ним докази відповідачем спростовані.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач не довів те, що відповідач своїми діями чинить йому перешкоди у користуванні належним йому садовим будинком та земельною ділянкою, що свідчить відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем вимог санітарних норм та вимог Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», що призвело чи може призвести до пошкодження чи до створення реальної загрози пошкодження належного йому на праві власності садового будинку, земельної ділянки, а також створення дискомфорту та незручностей у зв`язку з неприємними запахами курячого посліду є голослівними, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.
Покликання апелянта на те, що неправомірність дій відповідача презюмується, доки він не доведе правомірність своєї поведінки, не заслуговують на увагу, оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, відтак, саме на позивача покладено обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції до закінчення судових дебатів представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 заявила про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що адвокат Дацько М.В. надавала правничу допомогу ОСОБА_1 на підставі укладеного між ними договору правничої допомоги від 07 квітня 2024 року.
Пунктом 3.1. договору правничої допомоги від 07 квітня 2024 року передбачено, що вартість послуг виконавця становить 10 000 грн. та підтверджується актом наданих послуг, що є підставою для здійснення розрахунків за цим договором.
Згідно з актом наданих послуг до договору правничої допомоги від 07 квітня 2024 року професійна правнича допомогу, надана відповідачу за час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, полягає у наступному: ознайомлення зі справою, аналіз законодавства та судової практики, підготовка відзиву на апеляційну скаргу (5 год.); надання усних консультацій з приводу відзиву (3 год.); надіслання документів через електронний суд (1 год.).
19 квітня 2024 року на виконання умов договору правничої допомоги від 07 квітня 2024 року ОСОБА_1 сплатив на банківський рахунок адвоката Дацько М.В. 10 000 грн., що підтверджується випискою по рахунку.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок скаржника має бути встановлено, що його скарга не підлягає задоволенню, такі витрати заявника були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з врахуванням того, чи виник у заявника обов`язок зі сплати таких витрат та чи та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені нормами процесуального законодавства, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23 травня 2024 року у справі № 160/394/22 та у додатковій постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18.
Враховуючи складність справи, принцип співмірності судових витрат, обсяг наданої відповідачу правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, зважаючи на критерії реальності адвокатських витрат, беручи до увагу те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, враховуючим те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який просить стягнути відповідач, становитиме надмірний тягар для позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 6000 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, що відповідає критеріям виправданості, розумності та справедливості. 
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3  – ОСОБА_4  – залишити без задоволення.
Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 листопада 2023 року– залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 20.06.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк