ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/780/23  Номер провадження 22-ц/814/1438/24	Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л.Є.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,
секретар Стеценко В.С.,
з участю прокурора ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури
на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2023 року, постановлене суддею Петренко Л.Є.,
у справі за заявою керівника Богодухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Золочівської селищної ради про визнання спадщини відумерлою, 

в с т а н о в и в:
       28.04.2023 керівник Богодухівської окружної прокуратури Харківської області звернувся в суд із заявою у порядку ч.3 ст.56 ЦПК України, у якій просить визнати відумерлою спадщину, яка залишилася від померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається із земельної ділянки площею 7,2027 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6322685500:01:008:0218, розташованої на території колишньої Світличненської сільської ради, передавши її у власність територіальної громади Золочівської селищної ради Харківської області. 
       В обґрунтування вимог заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому за життя згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія РІ №697427 на підставі розпорядження голови Золочівської РДА від 11.012.2002 №330 належала указана земельна ділянка. 
       Місцем відкриття спадщини, до складу якої входить земельна ділянка, є останнє місце проживання спадкодавця: Харківська область, Богодухівський район, с.Макарове (колишній Золочівський район).
       Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №70971976 від 21.12.2022 спадкова справа не заводилась, заяви про прийняття або про відмову від спадщини не подавалися, відомості про наявність спадкоємців відсутні.
       Таким чином спадщину ОСОБА_2 не прийнято ні на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України (проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини), ні шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори у порядку ст.1269 цього Кодексу. Томуправо на звернення до суду із даною заявою виникло у Золочівської селищної ради Харківської області, в інтересах якої діє Богодухівська окружна прокуратура та на підставі ч.1 ст.1277 ЦК України просить вимоги заяви задовольнити.
       Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 16.11.2023 у задоволенні заяви Богодухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Золочівської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання спадщини відумерлою - відмовлено.
       Рішення районного суду вмотивовано тим, що спадщину після смерті ОСОБА_2 фактично прийняла його дружина ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом першої черги, шляхом постійного проживання, та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
       Заступник керівника Харківської обласної прокуратури оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Зазначає, що за даними Золочівської селищної ради ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із ним за вказаною адресою проживала його дружина ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , інші зареєстровані та проживаючи особи у домоволодінні відсутні. Після смерті ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_3 спадкові справи не заводились, свідоцтва про право власності на спадщину не видавались, що вважає свідченням відсутності у померлого спадкоємців та обґрунтованою підставою для задоволення вимог заяви. 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19.02.2024 за клопотанням заступника керівника Харківської обласної прокуратури поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 26.02.2024.
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У суді апеляційної інстанції прокурор доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні. 
Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, що з огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 на підставі розпорядження Золочівської РДА від 11 грудня 2002 року №330 передано у приватну власність земельну ділянку площею 7,2027 га, розташовану на території Світличненської сільської ради, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; право власності підтверджено державним актом на право приватної власності на землю серії РІ №697427./а.с.14-15/
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 , що підтверджується актовим записом про смерть №2 від 20 лютого 2008 року./а.с.13/
За даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №70971976 від 21.12.2022 відсутня інформація щодо спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 ./а.с.12/
Золочівська селищна військова адміністрація Богодухівського району Харківської області листом від 02.03.2023 №02-01-19/107 повідомила керівника Богодухівської окружної прокуратури, що селищною радою проводилася робота щодо пошуку можливих спадкоємців з метою недопущення порушення їх прав. Серед іншого, Золочівською селищною радою VІІІ скликання прийнято рішення «Про взяття на облік та передачу в оренду земельних ділянок, власники яких померли і відсутні спадкоємці» від 03.08.2018 №1301, яким земельну ділянку з кадастровим номером 6322685500:01:008:0218 прийнято під управління та передано в оренду на 49 років, але до моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання земельної ділянки відумерлою спадщиною та передачу її в комунальну власність. 
На теперішній час Золочівська селищна рада не має можливості отримати актуальну інформацію зі Спадкового реєстру щодо наявності спадкоємців, заведених спадкових справ, заяв про прийняття або про відмову від спадщини, у зв`язку з тимчасовим призупиненням роботи Золочівської ДНК через ведення активних бойових дій на території Золочівської селищної територіальної громади, а також у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань на оплату витягу з реєстру.
Указані обставини наразі унеможливлюють вжиття Золочівською селищною радою заходів щодо визнання відумерлою спадщини після смерті ОСОБА_2 . Одночасно повідомляє, що не заперечує проти представництва інтересів держави в особі Золочівської селищної ради в суді шляхом звернення із заявою про визнання спадщини відумерлою./а.с.24-26/
За змістом листа завідувача Богодухівської ДНК Харківської області від 25.04.2023 №468/01-16, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа станом на 25.04.2023 не заводилася, отже заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини або про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто не подавав./а.с.27/
Згідно із відомостями, наданими начальником Золочівської селищної військової адміністрації листом від 27.04.2023 №02-01-19/638 щодо місця проживання померлих осіб та осіб, які мешкали разом з ними для вжиття заходів щодо визнання спадщини відумерлою: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із ним за вказаною адресою була зареєстрована його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.30/
ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_3 , актовий запис про смерть №04 від 11.03.2016./а.с.63-64/; після ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкова справа не заводилася, що підтверджується листом Богодухівської ДНК від 29.08.2023 №1079/01-09./а.с.53/
Відмовляючи у задоволенні вимог заяви, районний суд виходив із того, що спадщину після смерті ОСОБА_2 фактично прийняла його дружина, як спадкоємиця за законом першої черги, шляхом постійного проживання, а тому суд визнав відсутніми підстави для визнання спадщини після смерті ОСОБА_2 відумерлою та її передачі територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.
       Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з таких підстав.
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя статті 1223 ЦК України).
Відповідно до частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 
За змістом частин першої-третьої статті 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її неприйняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно – за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.
Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місце відкриття спадщини, а нерухоме майно – за його місцезнаходженням.
Отже, за змістом викладеної норми відумерлість спадщини означає, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, ніхто з його спадкоємців не претендує з будь-яких причин: у спадкодавця може не бути спадкоємців за законом чи за заповітом; усі спадкоємці, як за законом, так і за заповітом, відмовилися від прийняття спадщини або не встигли прийняти її, або усі спадкоємці спадкодавця усунені від спадкування. Крім того, вказаною нормою на орган місцевого самоврядування покладено обов`язок подати в суд за місцем відкриття спадщини, а у разі, якщо до спадщини входить нерухоме майно,– за місцем його знаходження після спливу одного року з часу відкриття спадщини заяву про визнання спадщини відумерлою. Тобто, законодавець надав спадкоємцю час в один рік, якщо вони не встигли подати заяву про прийняття спадщини або пропустили строк для прийняття спадщини, здійснити свої права на спадщину.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де разом із ним була зареєстрована та проживала його дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є його спадкоємцем за законом першої черги (ч.1 ст.1261 ЦК України) та яка прийняла спадщину, шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч.3 ст.1268 ЦК України).
Згідно із позицією Верховного Суду, сформованою у справі №609/1231/19 від 18.02.2021, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину. Проте відсутність реєстрації права власності не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй майном.
Натомість, за правилами частини першої статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Із огляду на викладені норми матеріального права, правильно застосовані до спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання відумерлою спадщини ОСОБА_2 , яка була фактично прийнята його дружиною, спадкоємцем за законом першої черги, у порядку, визначеному ч.3 ст.1268 ЦК України.
Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та зводяться до довільного трактування норм матеріального права на власну користь. Тоді як факт смерті ОСОБА_3 у березні 2016 року не спростовує того, що із часу відкриття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , вона успадкувала належне йому за життя спадкове майно. 
Твердження прокурора, що після смерті ОСОБА_3 спадкові справи не заводились, а свідоцтва про право власності на спадщину не видавались, на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та підлягають оцінці в контексті визнання відумерлою спадщини, яка залишилася від померлої ОСОБА_3 , а не в межах заявлених вимог, які стосуються померлого ОСОБА_2 . 
       Разом із цим, у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
       Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №725/3821/23 від 13.03.20240, яка за правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України є обов`язковою для застосуванні.
       Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить, а лише посилання на норми матеріального права, правильно застосовані судом першої інстанції та практику Верховного Суду, сформовану з відмінних фактичних обставин, та яка застосуванню не підлягає. 
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384, 389-391ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури - залишити без задоволення.
Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 18.04.2024.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 Ю.В. Дряниця

                                                                               О.В. Чумак