ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1190/24 Справа № 202/7859/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Маринін О. В. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький  Р. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 травня 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., розглянувши апеляційну скаргу останнього на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою суду від 22 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.
Районним судом встановлено, що 18 квітня 2023 року 21 год. 20 хв. в м. Краматорськ, перехр. бульвар Краматорський та вул. Л. Бикова, водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ21063 н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці та у наркології м. Краматорська відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України. Водій відсторонений від керування т/з. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутності складу правопорушень, оскільки факт керування не доведено, автомобіль перебував на узбіччі. При цьому, надана йому копія протоколу нечитаєма, не зрозуміло всіх ознак сп`яніння, які зазначені в даному документі, а працівники поліції не роз`яснили права. Відеозапис не може бути доказом, оскільки переривається. Окрім цього ОСОБА_1 вказує, що до нього працівники ВСП, які прибули на місце події застосували фізичне насилля, а працівники поліції ніяким чином не відреагували на це.
Також ОСОБА_1 просить поновити строк, оскільки останній день подачі апеляційної скарги припадав на вихідний день, а апеляційну скаргу подано в перший робочий день після вихідного.

       Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.
       Вирішуючи питання про наявність підстав для поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд керується тим, що оскаржуване рішення було постановлено судом 22 лютого 2024 року, проте останній день строку її оскарження припадав на вихідний день — 03 березня 2024 року. За цих умов, враховуючи ту обставину, що апеляційна скарга була направлена ОСОБА_1 на адресу суду засобами поштового зв`язку на наступний за цим робочий день — 04 березня 2024 року, суд приходить до висновку, що строк апеляційного оскарження постанови суд було пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити.
       Перевіряючи доводи апелянта про наявність підстав для скасування судового рішення, суд зазначає наступне. 
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 296425 від 18 квітня 2023 року, рапортом інспектора УПП Чуйка А.В., відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.
Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність встановлених судом обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за наявності відповідного медичного висновку, а так само й за відмову від проходження огляду з метою його встановлення. При цьому, обставини самої відмови від проходження огляду повністю підтверджені письмовими доказами та наявним у матеріалах справи відеозаписом подій 18 квітня 2023 року.
Судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 впевнено відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння, як за допомогою спеціального технічного засобу, так і у медичному закладі, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських.
При цьому, поважність причин, які зумовили саме таку поведінку апелянт в своїй скарзі не навів. 
Посилання апелянта на нероз`яснення йому працівниками поліції його прав не заслуговують на увагу як такі, що не відповідають матеріалам справи, зокрема відеозапису з нагрудних камер поліцейських.
Твердження апелянта стосовно того, що у матеріалах справи відсутні відомості про те, що він керував транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано транспортний засіб  правопорушника, тоді як сам водій не заперечував факту керування ним за обставин, зазначених у протоколі. 
Не заслуговують на увагу й доводи апелянта про те, що відеозапис не може бути визнано в якості доказу, оскільки він не безперервний. 
На переконання суду, зазначений відеозапис містить достатні дані для притягнення особи до адміністративної відповідальності та його переривання жодним чином на висновки суду вплинути не може. 
Що стосується доводів ОСОБА_1 про застосування до нього працівниками ВСП фізичного насильства та відсутність реагування з боку працівників поліції, то ці обставини також на висновки суду не впливають, а їх перевірка перебуває поза межами повноважень апеляційного суду.
З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії  ОСОБА_2  за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Отже, доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1  є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В: 

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову  Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                                         Р.В.Мудрецький