ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 травня 2024 року           справа №200/6812/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Галатіна О.О.), складене в повному обсязі 31 січня 2024 року, у справі № 200/6812/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України,  Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, члени Дисциплінарної комісії приватних виконавців на стороні позивача: ОСОБА_2 ; на стороні відповідачів:   ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,   ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10   про визнання протиправним та скасування індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, стягнення коштів, -

                                                                 ВСТАНОВИВ:

До Донецького окружного адміністративного суду через систему “Електроний суд” надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, члени Дисциплінарної комісії приватних виконавців на стороні позивача: ОСОБА_2 ; на стороні відповідачів:   ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,   ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10   про визнання протиправним та скасування індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, стягнення коштів в якому просила суд: 
визнати протиправним та скасувати подання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції від 06 листопада 2023 року № 145125/123835-33-23/20.4.1. про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни;
визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2693/7 від 24.11.2023 про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни;
стягнути з Міністерства юстиції України на користь приватного виконавця Матвійчук Наталії Євгеніївни збитки у вигляді неотриманої основної і додаткової винагороди приватного виконавця у розмірі 46828,38 грн.;
стягнути з Міністерства юстиції України на користь приватного виконавця ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 46828,38 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просила скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що  подання та наказ відповідача про зупинення діяльності позивача є незаконними, так яку видані на підставі підзаконного нормативного акту (наказ Мін`юсту від 07.11.2022 № 4987/5), який суперечить закону та не відповідає принципу правової визначеності.  
Крім того, зазначає, що при проведенні перевірки відповідачем допущені наступні процедурні порушення: скаргу боржника прийнято з порушенням строку звернення; відповідачем порушено строк здійснення перевірки та строк притягнення до відповідальності; відповідач при здійсненні перевірки вийшов за рамки скарги; відповідачем не доведено складу правопорушення; оскаржуване подання погоджено неповноважним органом.
Вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Сторони в судове засідання не викликались.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 є приватним виконавцем та здійснювала повноваження на території виконавчого округу Донецької області. З 19.05.2023 року на підставі пп. 11 п. 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватним виконавцем змінено виконавчий округ Донецької області на виконавчий округ Одеської області.
На виконанні у позивача знаходиться виконавче провадження № 65317471 з виконання виконавчого листа № 2/225/1373/2015, виданого 29.10.2015 Дзержинським міським судом Донецької області у справі № 225/3417/15-ц про стягнення з ОСОБА_11 на користь ПАТ “Всеукраїнський акціонерний банк” заборгованість за кредитом у сумі 208 486,73 грн., заборгованість за комісією у сумі 866,72 грн., заборгованість за пенею в сумі 5857,60 грн.
Виконавчий лист у справі № 2/225/1373/2015, виданий 29.10.2015 Дзержинським міським судом Донецької області у справі № 225/3417/15-ц, було втрачено у м. Маріуполь в результаті збройної агресії російської федерації.
Відповідно до Наказу від 04.04.2022   № 1310/5 “Деякі питання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру приватних виконавців України у період воєнного стану” позивачу з 05.04.2022 року припинено доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження. 
18.04.2023 позивачем направлено до Дзержинського міського суду Донецької області заяву про видачу дубліката виконавчого листа №2/225/1373/2015 у справі № 225/3417/15-ц.
01.06.2023 року доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження було відновлено. У тому числі Наказом від 04.04.2022 № 1310/5 покладено на позивача обов`язок протягом трьох місяців з дня відновлення йому доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження вжити заходів щодо відновлення матеріалів виконавчих проваджень, які перебувають та перебували у нього на виконанні, у визначеному законом порядку.
03.06.2023 винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 65317471 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. 
03.06.2023 винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження № 65317471 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н. Є.
17.07.2023 року позивачем було отримано від представника боржника заяву від 14.07.2023 року про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій.
У відповідь на вказану заяву позивачем скеровано адвокату лист-відповідь від 18.07.2023 року № 2644, згідно змісту якої приватним виконавцем повідомлено, що заява не може бути розглянута по суті виходячи з того, що боржником не виконані його обов`язки щодо подання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження  декларації про майно та доходи боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб. У листі-відповіді зазначено, що приватним виконавцем двічі здійснено виклик боржника з`явитись до виконання. На жоден виклик боржник не з*явився, про причини неявки не повідомив, витребувані документи не надав тощо. З 05.05.2021 року не вчинив жодної дії на добровільне виконання рішення суду.
Також позивачем зазначено, що станом на теперішній час немає а ні відповідного підзаконного акту, а ні відповідної постанови про визначення рахунку для видаткових операцій в Автоматизованій системі виконавчого провадження. Наразі  Міністерством юстиції України та Державним підприємством “НАІС” вживаються заходи щодо впровадження відповідного програмного забезпечення для можливості прийняття вищезазначеної постанови. Крім того, винесення постанови та направлення її до банківської установи потребує коштів - додаткових витрат на папір, друк, поштовий конверт, поштову марку. Відповідно до ст. 42 Закону України “Про виконавче провадження” витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. У приватного виконавця відсутні кошти на витрати виконавчого провадження, авансування витрат стягувачем не проводилось.
Інших мотивувань в лист-відповідь  від 18.07.2023 року не покладено.
09.08.2023 року відповідачем 1 отримано від представника боржника скаргу на дії приватного виконавця (вхідний № 123835- 33-23 від 09.08.2023). Згідно змісту вказаної скарги, адвокатом зазначено, що 14.07.2023 року ним було подано до позивача заяву про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій,  в задоволенні якої відмовлено. Посилаючись на зміст п. 3 Закону № 3048-IX пункт 10-2 розділу XIII “Прикінцеві та перехідні положення” адвокат наголошує, що ці норми є чіткими та підлягають виконанню в імперативному порядку. 
Також адвокат посилався на роз`яснення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України “Щодо деяких питань визначення рахунку” від 26.05.2023 року, які вказують, що за відсутності шаблону постанови про визначення поточного рахунку боржника-фізичної особи у банку для здійснення видаткових операцій, необхідно використовувати за основу наявний в Системі шаблон загальної постанови без затвердження. У тому числі в роз`ясненні зазначено, що   до прийняття відповідних змін та запровадження інформаційної взаємодії в електронному вигляді з банками, постанови виконавців про визначення поточного рахунку боржника-фізичної особи для здійснення видаткових операцій на виконання до банків необхідно надсилати у паперовому вигляді засобами поштового зв`язку. Іншим органам державної виконавчої служби та/або приватним виконавцям, у яких відкриті виконавчі провадження стосовно фізичної особи – боржника, необхідно надсилати такі постанови також у паперовому вигляді засобами поштового зв`язку, а також на їх офіційні електронні адреси.
Крім цього адвокат наголошує, що відмова виконавця у визначенні рахунку для видаткових операцій порушує права боржника, визначені Конституцією України та Законом України “Про виконавче провадження”.
На підставі вказаного адвокат просив відповідача 1 скасувати відмову у визначенні поточного рахунку у банку та зобов`язати позивача винести відповідну постанову.
28.08.2023 ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області заяву приватного виконавця задоволено, видано дублікат виконавчого листа у справі № 225/3417/15-ц, станом на момент виникнення спірних правовідносин, як зазначав позивач, дублікат виконавчого листа позивачем не отримано, а тому виконавче провадження №65317471 станом на 07.09.2023 не було відновлено позивачем.
06.09.2023 на електронну адресу позивача надійшов лист Міністерства юстиції України №117416/123835-33-23/20.4.1 щодо надання інформації та копій документів про здійснення виконавчого провадження №65317471 в рамках перевірки за скаргою від 04.08.2023 представника боржника ОСОБА_11 адвоката Чеховської Д.Р.
07.09.2023 за вих №4722 позивачем направлено пояснення та копії відповідних документів на електронну адресу, зазначену у листі Мін`юсту.
13.09.2023 року (вх. № 757) позивачем отримано заяву ОСОБА_11 від 31.08.2023 року про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій, згідно з якою боржник просив визначити рахунок певного номеру,  відкритий у АТ КБ “Приватбанк”, поточним рахунком для здійснення видаткових операцій відповідно до вказаних положень закону, про що у виконавчому провадженні № 65317471 винести відповідну постанову та надіслати останню до банку.
Постановою від 13.09.2023 року ВП № 65317471 Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталією Євгеніївною встановлено: Офіс приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. знаходився за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, пр-т Перемоги, 103, прим. 101. Місто Маріуполь в даний час є тимчасово окупованим Російською Федерацією. Оригінали виконавчих проваджень зберігались в офісі приватного виконавця за зазначеною адресою і є втраченими. Відповідно до Розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи виконавця відновленню підлягають: втрачене виконавче провадження або його матеріали; знищене виконавче провадження у разі постановлення Європейським судом з прав людини рішення, відповідно до якого держава зобов`язана виконати рішення національного суду; виконавче провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього дубліката виконавчого документа (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 3 цього розділу) виносить постанову про відновлення втраченого (знищеного) виконавчого провадження і не пізніше наступного дня надсилає її стягувачеві та боржникові. Дублікат виконавчого документа отримано приватним виконавцем. Ураховуючи викладене, керуючись Розділом XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, постановлено: відновити втрачене виконавче провадження.
Листом від 14.09.2023 року № 4759 позивачем надано відповідь на звернення боржника від 31.08.2023 року (отримана 13.09.2023 року та зареєстрована № 757), згідно змісту якої зазначено, що 17.07.2023 приватним виконавцем отримано аналогічну заяву представника боржника ОСОБА_11 адвоката Чеховської Д.Р. від 14.07.2023 про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій. Відповідь від 18.07.2023 №2644 на дану заяву направлено на електронну пошту адвоката Чеховської Д. Р. 19.07.2023. Вашим представником адвокатом Чеховською Д. Р. подано до Міністерства юстиції України скаргу від 04.08.2023 на дії приватного виконавця, а саме про скасування відмови про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій та зобов`язання винести постанову про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Станом на теперішній час в Автоматизованої системи виконавчого провадження не впроваджена відповідна постанова. Наразі Міністерством юстиції України та Державним підприємством “НАІС” вживаються заходи щодо впровадження відповідного програмного забезпечення для можливості прийняття вищезазначеної постанови. Крім того, винесення постанови та направлення її до банківської установи потребує коштів - додаткових витрат на папір, друк, поштовий конверт, поштову марку. Відповідно до ст. 42 Закону України “Про виконавче провадження” витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. У приватного виконавця відсутні кошти на витрати виконавчого провадження, авансування витрат стягувачем не проводилось. Приватним виконавцем неодноразово здійснено виклик боржника з`явитись до виконавця. На жоден виклик ОСОБА_11 не з`явився, про причини неявки не повідомив, витребувані документи не надав, чим порушив п. 5 ч. 5 ст. 19 Закону України “Про виконавче провадження”.
Інших мотивів лист-відповідь від 14.09.2023 року не містить.
Листом Міністерства юстиції від 29.09.2023 № 128262/123835-33- 23/20.4.1 надано відповідь на скаргу представника боржника ОСОБА_11 адвоката Черняховської Д.Р., відповідно до якого при розгляді скарги встановлено порушення приватним виконавцем вимог підпункту 1 пункту 10-2 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" та на даний час Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вирішується питання щодо внесення до Дисциплінарної комісії приватних виконавців подання про зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць на підставі підпункту 4 пункту 61 розділу IV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону.
06.11.2023 року за підписом директора Департаменту державної виконавчої служби було складено подання № 145125/123835-33-23/20.4.1, згідно змісту якого зазначено, що під час проведення перевірки відомостей Системи встановлено, що 05.05.2021 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 65317471 з примусового виконання виконавчого листа Дзержинського міського суду Донецької області від 29.10.2015 № 2/225/1373/2015 про стягнення з ОСОБА_11 на користь Публічного акціонерного товариства “Всеукраїнський акціонерний банк” заборгованості за кредитом у сумі 208 486,73 грн, заборгованості за комісією у сумі 866,72 грн, заборгованості за пенею в сумі 5857,60 грн. 05 та 17.05.2021, 25.12.2021, 02 та 12.08.2023 приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 65317471 винесені постанови про арешт коштів боржника, які направлені для виконання до банків. З відомостей Системи встановлено, що до приватного виконавця надходили заяви боржника від 17.07.2023 та 31.08.2023 про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Листами від 18.07.2023 № 2644 та від 14.09.2023 № 757 приватним виконавцем боржнику надані відповіді, у яких, зокрема, повідомлено, що в автоматизованій системі виконавчого провадження не впроваджена відповідна постанова та направлення такої постанови до банку потребує коштів та додаткових витрат на папір, друк, конверти та інше.
При перевірці відомостей Системи встановлено, що станом на 06.11.2023 приватним виконавцем відповідна постанова у виконавчому провадженні № 65317471 не винесена.
В резолютивній частині подання викладено прохання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців погодити зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. строком на один місяць на підставі пп. 4 п. 6(1) розділу IV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону. 
Подання погоджено Головою Дисциплінарної комісії приватних виконавців Гайченко А.В., заступником  Голови Дисциплінарної комісії приватних виконавців Ковальським М.Р., секретарем Дисциплінарної комісії приватних виконавців Ковальчук Л.І., членом Дисциплінарної комісії приватних виконавців Макаревич Я.А., членом Дисциплінарної комісії приватних виконавців Соломко О.В., членом Дисциплінарної комісії приватних виконавців Авторгов А.М., членом Дисциплінарної комісії приватних виконавців Вербою О.Б., членом Дисциплінарної комісії приватних виконавців Парфьоновим Г.В. Подання не погоджено членом Дисциплінарної комісії приватних виконавців Чорною В.В.
Рішенням З`їзду приватних виконавців України від 26.10.2021 № 7 членами Дисциплінарної комісії призначено: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 . З огляду на це, наказом Міністерства юстиції України від 16.11.2021 № 3973/7 внесено зміни до складу Дисциплінарної комісії, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.11.2019 № 4535/7, та введено до складу Дисциплінарної комісії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Наказом Міністерства юстиції України “Про затвердження складу Дисциплінарної комісії приватних виконавців” від 11.10.2023 № 2376/7 затверджено склад Дисциплінарної комісії, до якого входили, зокрема, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Наказом Міністерства юстиції України від 16.11.2021, враховуючи, що відповідно до частини п`ятої статті 39 Закону строк повноважень членів Дисциплінарної комісії становить два роки, у додатку до наказу № 2376/7 строк повноважень зазначених членів комісії ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ) було вказано до 16.11.2023.
Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2022 № 3276/7 “Про затвердження складу Дисциплінарної комісії приватних виконавців” ОСОБА_5 та ОСОБА_4 призначено до складу Дисциплінарної комісії приватних виконавців зі строком повноважень на два роки від дати набрання чинності цим наказом.
Наказом Міністерства юстиції України від 20.03.2023 № 673/7 введено до складу Дисциплінарної комісії ОСОБА_6 зі строком повноважень на два роки від дати набрання чинності цим наказом.
У додатку до наказу № 2376/7 від 11.10.2023 строк повноважень ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було зазначено до 12.12.2024, а ОСОБА_6 до 20.03.2025.
04.05.2023 рішенням №15 Ради суддів України було переобрано ОСОБА_2 - суддю Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду в якості члена Дисциплінарної комісії приватних виконавців.
Наказом Міністерства юстиції України №2693/7 від 24.11.2023 визначено, що при здійсненні виконавчого провадження № 65317471 приватним виконавцем порушено вимоги підпункту 1 пункту 102 розділу ХІІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про виконавче провадження”, а також частини другої статті 18 Закону України “Про виконавче провадження”, відповідно до якої заходи примусового виконання рішень мають здійснюватись виконавцем у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Порушення приватним виконавцем зазначених вимог Закону України “Про виконавче провадження” свідчить про те, що приватний виконавець при здійсненні своєї діяльності не дотримується встановлених пунктами 1, 2 статті 4 Закону України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”, пунктами 1, 3 статті 2 Закону України “Про виконавче провадження” таких принципів та засад виконавчого провадження, як верховенство права та законність. Зазначене свідчить про грубе порушення приватним виконавцем вимог законодавства з примусового виконання рішень під час виконання нею професійних обов`язків. Ураховуючи викладене, відповідно до підпункту 4 пункту 61 розділу IV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів” зупинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни, посвідчення № 0525, видане 01 липня 2020 року, строком на один місяць.
Спірним питанням у справі є правомірність зупинення діяльності приватного виконавця (позивача).
Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог та зазначає наступне.
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.
Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону № 1403-VIII Міністерство юстиції України забезпечує ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України.
Частиною 1 ст 37 Закону № 1403-VIII передбачено, що приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом.
Контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України (ст. 34 Закону № 1403-VIII).
Відповідно до  ст. 5 Закону № 1403-VIII, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежним, керується принципом верховенства права та діє виключно відповідно до закону.
Повноваження Міністерства юстиції щодо державного регулювання діяльності приватних виконавців визначені статтею 17 Закону № 1403-VIII.
Частиною 3, 7 ст. 34 Закону  № 1403-VIII встановлено, що позапланові перевірки проводяться на підставі: 
заяви приватного виконавця про проведення перевірки; письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця; 
неподання приватним виконавцем у встановлені строки звітності чи іншої інформації та/або подання недостовірної інформації. 
У разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.
Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону № 1403-VIII Дисциплінарна комісія приватних виконавців розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України  Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022  в Україні введено воєнний стан.
Відповідно до підпункту 3 пункту 61 розділу IV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону планові та позапланові перевірки діяльності приватних виконавців не проводяться, крім передбачених підпунктом 9 цього пункту перевірок приватних виконавців, стосовно яких є сумніви щодо факту здійснення ними своєї діяльності в офісі приватного виконавця. У разі якщо на день введення воєнного стану позапланова перевірка діяльності приватного виконавця не була проведена, така перевірка проводиться в порядку, встановленому Міністерством юстиції України, після припинення або скасування воєнного стану за письмовим зверненням учасника виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця.
При цьому, згідно із підпунктом 4 пункту 61 розділу IV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону під час дії воєнного стану, введеного відповідно до  Закону України “Про правовий режим воєнного стану”  діяльність приватного виконавця може бути зупинена строком на один місяць на підставі наказу Міністерства юстиції України за поданням керівника структурного підрозділу Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері примусового виконання рішень, погодженим не менше ніж п`ятьма членами Дисциплінарної комісії, у разі виявлення ознак грубого порушення (мотивоване обґрунтування грубості порушення визначається у тексті наказу) приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків.
Особливості перевірки дотримання приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків у період дії воєнного стану визначені розділом V Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженим  наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2018 № 3284/5, зареєстрованим в Міністерстві 22.10.2018 за № 1195/32647 (далі  - Порядок).
Пунктом 1 розділу V Порядку встановлено, що у період дії воєнного стану структурний підрозділ Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері примусового виконання рішень, здійснює перевірку дотримання приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків на підставі відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження.
Відповідно до абзацу першого пункту 2 розділу V Порядку у разі виявлення ознак грубого порушення приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень структурний підрозділ Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері примусового виконання рішень готує подання про зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць на підставі підпункту 4 пункту 61 розділу IV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону, яке підписує керівник структурного підрозділу Міністерства.
Відтак, положення підпункту 4 пункту 61 розділу IV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону та розділу V Порядку є спеціальними нормами, які регулюють порядок здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю приватних виконавців у період дії на території України воєнного стану. 
Вказаними нормами не встановлено строків для застосування до приватного виконавця зупинення діяльності у разі виявлення ознак грубого порушення вимог законодавства у його діяльності. 
З системного аналізу вищезазначених нормативно-правових актів вбачається, що встановлена підпунктом 4 пункту 61 розділу IV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону відповідальність та санкція у вигляді зупинення діяльності  приватного виконавця строком на один місяць у разі грубого порушення приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків є окремим видом відповідальності,  відмінною від відповідальності,  передбаченої статтею 40 Закону.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо наявної колізії норм Закону №1403-VIII є помилковою, оскільки положення підпункту 4 пункту 61 розділу IV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону та розділу V Порядку є спеціальними нормами, які регулюють порядок здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю приватних виконавців у період дії на території України воєнного стану.
При цьому, процедура проведення перевірки діяльності приватного виконавця на період воєнного стану передбачена розділом V Порядку № 3284/5, не є такою, яка значно погіршує права приватного виконавця при здійсненні такої перевірки, з наведених вище підстав, доводи апеляційної скарги в цій частині є незмістовними.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність повноважень членів Дисциплінарної комісії приватних виконавців, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 39 Закону № 1403-VIII встановлено, що Дисциплінарна комісія приватних виконавців (далі - Дисциплінарна комісія) утворюється при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 39 Закону № 1403-VIII до складу Дисциплінарної комісії входять дев`ять членів, по чотири члени із яких призначаються Міністерством юстиції України, у тому числі Міністр або заступник Міністра, та з`їздом приватних виконавців України, один член призначається Радою суддів України.
Зазначені органи мають право призначати до складу Дисциплінарної комісії осіб із числа своїх представників, суддів, суддів у відставці, науковців, фахівців у галузі права та приватних виконавців.
Персональний склад Дисциплінарної комісії затверджується наказом Міністерства юстиції України.
Частиною 5 ст. 39 Закону № 1403-VIII встановлено, що строк повноважень членів Дисциплінарної комісії становить два роки.
Положенням про дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Мін`юсту від 27.11.2017 № 3791/5, врегульовано завдання, права, обов`язки Дисциплінарної комісії, права та обов`язки приватного виконавця, який притягується до дисциплінарної відповідальності.
Рішенням З`їзду приватних виконавців України від 26.10.2021 № 7 членами Дисциплінарної комісії призначено: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 .
З огляду на це, наказом Міністерства юстиції України від 16.11.2021 № 3973/7 внесено зміни до складу Дисциплінарної комісії, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.11.2019 № 4535/7, та введено до складу Дисциплінарної комісії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Наказом Міністерства юстиції України “Про затвердження складу Дисциплінарної комісії приватних виконавців” від 11.10.2023 № 2376/7 затверджено склад Дисциплінарної комісії, до якого входили, зокрема, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Зважаючи на те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 були призначені до складу Дисциплінарної комісії наказом Міністерства юстиції України від 16.11.2021 та враховуючи, що відповідно до частини п`ятої статті 39 Закону строк повноважень членів Дисциплінарної комісії становить два роки, у додатку до наказу № 2376/7 строк повноважень зазначених членів комісії було вказано до 16.11.2023, що підтверджує повноваження комісії.
Також наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2022 № 3276/7 “Про затвердження складу Дисциплінарної комісії приватних виконавців” ОСОБА_5 та ОСОБА_4 призначено до складу Дисциплінарної комісії приватних виконавців зі строком повноважень на два роки від дати набрання чинності цим наказом.
Наказом Міністерства юстиції України від 20.03.2023 № 673/7 введено до складу Дисциплінарної комісії ОСОБА_6 зі строком повноважень на два роки від дати набрання чинності цим наказом.
З огляду на це, та враховуючи, що відповідно до частини п`ятої статті 39 Закону строк повноважень членів Дисциплінарної комісії становить два роки, у додатку до наказу № 2376/7 від 11.10.2023 строк повноважень ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було зазначено до 12.12.2024, а ОСОБА_6 до 20.03.2025.
04.05.2023 рішенням №15 Ради суддів України було переобрано ОСОБА_2 - суддю Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду в якості члена Дисциплінарної комісії приватних виконавців.
Відтак, спірне подання узгоджене членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців, які мають відповідні повноваження. 
Також колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що Законом не передбачено обов`язку Міністерства юстиції щодо оприлюднення наказів про затвердження складу Дисциплінарної комісії.
Щодо доводів апелянта щодо порушення строків прийняття скарги боржника, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України “Про виконавче провадження” рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Однак, вказана стаття визначає строк звернення особи, яка вважає, що  її права порушені, саме до суду, а строк притягнення приватного виконавця до відповідальності по відношенню до дня виявлення дисциплінарного проступку розділом V Порядку №3284/5, норми якого є спеціальними та діють лише під час воєнного стану, не встановлений.
Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що під час проведення перевірки вийшов за рамки скарги, з посиланням на приписи ч. 4 ст.34 Закону №1403-VIII, суд зазначає наступне.
Зі змісту вищевказаної норми права слідує, що під час проведення позапланових перевірок з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається, крім випадків, передбачених цим Законом.
Однак, правовідносини в даній справі регулюються спеціальними нормами, а саме та у тому числі: пунктом 1 розділу V Порядку встановлено, що у період дії воєнного стану структурний підрозділ Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері примусового виконання рішень, здійснює перевірку дотримання приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків на підставі відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження. 
Суд вважає, що формулюючи  пункт Порядку у вказаний спосіб законодавець прагнув у тому числі  одночасно спростити, пришвидшити процедуру здійснення контролю за діяльністю державного виконавця і зробити її максимально ефективною, а тому визначив широке коло питань, яке підлягає такій перевірці, а саме: “здійснює перевірку дотримання приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків”.
Крім цього посилання позивача на ч. 4 ст.34 Закону №1403-VIII як таку, що визначає лише те коло обставин для перевірки, яке визначено заявником у скарзі, також є помилковим з огляду на те, що норма вказаної статті вказує на “ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок”. 
З аналізу змісту заяв  адвоката від 14.07.2023 року та боржника від 31.08.2023 року, слідує, що вони стосуються одного і того ж питання.
На підставі вказаних висновків суд вважає, що позивача було притягнуто до відповідальності у спосіб, визначений законодавством.
Щодо суті встановленого порушення, суд зазначає наступне.
Законом України від 11.04.2023 року № 3048-ІХ “Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану”, який набрав чинності 06.05.2023, пункт 102 розділу ХІІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 1404-VIII викладено у новій редакції, якою визначено порядок розпорядження фізичними особами – боржниками коштами, на які накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями.
Підпунктом 1 цього пункту розділу ХІІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 1404-VIII встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, фізичні особи – боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту за умови, що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.
Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа – боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи – боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій.
Заява може бути подана в паперовій формі (нарочно або засобами поштового зв`язку) або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України “Про електронні документи та електронний документообіг”. 
Державний, приватний виконавець протягом двох робочих днів з дня отримання відповідної заяви фізичної особи – боржника виносить постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи – боржника у банку для здійснення видаткових операцій та невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після винесення постанови, зокрема, надає/надсилає відповідну постанову банку (обслуговуючому банку).
Підстави для відмови у визначенні боржнику поточного рахунку в банку для здійснення видаткових операцій визначені пунктом 4 розділу ХІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 02.04.2012 за № 489/20802.
Відповідно до п. 4 Інструкції №512/5, виконавець відмовляє боржнику у визначенні поточного рахунку в банку для здійснення видаткових операцій у разі, якщо: заява про визначення такого рахунку не відповідає вимогам, встановленим  пунктом 1  цього розділу, або не підписана фізичною особою - боржником; встановлено, що боржнику визначено поточний рахунок у банку для здійснення видаткових операцій або в матеріалах виконавчого провадження наявна постанова органу державної виконавчої служби, приватного виконавця про визначення такого рахунку (крім випадків, визначених  пунктом 6  цього розділу); арешт на кошти боржника накладено при виконанні ухвали суду про забезпечення позову; виконавче провадження, у якому накладено арешт на кошти боржника, закінчено на підставі  статті 39  Закону або виконавчий документ у цьому виконавчому провадженні повернуто стягувачу відповідно до  статті 37  Закону; зазначений у заяві номер поточного рахунку не збігається з номером поточного рахунку, який міститься в матеріалах виконавчого провадження.
Про відмову в задоволенні заяви боржника про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій виконавець письмово повідомляє боржника в порядку, визначеному  статтею 28  Закону.
Аналізуючи підстави, визначені позивачем у листах-відповідях від 18.07.2023 року та від 14.09.2023 року, суд наголошує, що вони не містять жодної обставини для відмови у визначенні поточного рахунку, визначеної п. 4 Інструкції №512/5. 
При цьому, враховуючи вказані імперативні положення Закону України від 11.04.2023 року № 3048-ІХ, Інструкції №512/5 та інших актів слідує, що у приватного виконавця взагалі відсутні повноваження не розглядати заяву по суті.
Відповідно до зазначених положень законодавства виконавець зобов`язаний винести постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи – боржника у банку для здійснення видаткових операцій та надіслати її до банку, у якому відкритий такий рахунок, у разі надходження до нього відповідної заяви боржника.
Таким чином в межах даного спору приватний виконавець Матвійчук Н.Є. діючи не на підставі наданих повноважень (в межах колпетенції), а у самостійно визначений спосіб фактично відмовила боржнику в реалізації ним прав, визначених законом в імперативному порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при здійсненні виконавчого провадження № 65317471 приватним виконавцем (позивачем) порушено вимоги підпункту 1 пункту 102 розділу ХІІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 1404-VIII, а також частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII, відповідно до якої заходи примусового виконання рішень мають здійснюватися виконавцем у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
До того ж, як вже було зазначено вище, у листах-відповідях позивачем здійснено посилання на норми ст. 42 Закону України “Про виконавче провадження”, згідно з якою  витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. У приватного виконавця відсутні кошти на витрати виконавчого провадження, авансування витрат стягувачем не проводилось.
Суд наголошує, що питання відсутності коштів у приватного виконавця підлягає вирішенню цим приватним виконавцем або стягувачем у передбаченому законом порядку відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України “Про виконавче провадження”.
З приводу посилання позивача у листах-відповідях на не впровадження в Автоматизованій  системі виконавчого провадження  відповідної постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи – боржника у банку для здійснення видаткових операцій, суд зазначає, що така позиція не відповідає дійсності, адже,  згідно з Роз`ясненнями Міністерства юстиції щодо питань визначення рахунку (розміщено на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції)  виконавцям, у разі находження на розгляд відповідної заяви фізичної особи – боржника, для прийняття рішення щодо визначення поточного рахунку боржника-фізичної особи у банку для здійснення видаткових операцій необхідно використовувати за основу наявний в Системі шаблон загальної постанови без затвердження. Окремо, слід звернути увагу, що відповідно до пункту 2 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 3048-IX Кабінету Міністрів України доручено у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.
На підставі викладених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведення відповідачами правомірності своїх дій, а відтак позовні вимоги про визнання протиправним та скасування подання про зупинення діяльності приватного виконавця та визнання протиправним та скасування наказу про зупинення діяльності приватного виконавця задоволенню не підлягають. 
Позовні вимоги про стягнення з Міністерства юстиції України на користь приватного виконавця Матвійчук Наталії Євгеніївни збитків у вигляді неотриманої основної і додаткової винагороди приватного виконавця у розмірі 46828,38 грн.; стягнення з Міністерства юстиції України на користь приватного виконавця ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 46828,38 грн. також задоволенню не підлягають як похідні від первинних позовних вимог про скасування подання та наказу відповідача. 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі № 200/6812/23  - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі № 200/6812/23 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.
Повне судове рішення  складено 22 травня 2024 року.

Судді                                                                                                А.В. Гайдар
                                                                                                                    Е.Г.Казначеєв
                                                                                                             І.Д. Компанієць