Кропивницький апеляційний суд 
№ провадження 33/4809/175/24                                 Головуючий у суді І-ї інстанціїМайстер І. П.
Категорія - 130                                                 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Гончар В. М. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       03.04.2024 року.        Суддя Кропивницького апеляційного суду Гончар В.М., за участі ОСОБА_1 , його представника – адвоката Дубовенка В.М., розглянув у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04 березня 2024 року, якою: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
 
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 185 та ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнено судовий збір в розмірі 605,60 грн. на користь держави

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 08.12.2023 о 23 годині 22 хвилини керував автомобілем марки Renault Megane Scenic в м. Помічній по вул. Перемоги під час дії комендантської години з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нечітка мова, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці та в лікарні відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, 08.12.2023 о 23 годині 43 хвилини ОСОБА_3 , перебував в м. Помічній по вул.Перемоги,62, Новоукраїнського району Кіровоградської області не виконав неодноразове законне розпорядження поліцейського надати документи для перевірки згідно із п.п. 2.1 «а» та 2.1. «б» ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачено ст.185 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі стосовно нього закрити, посилаючись на те, що працівниками поліції було безпідставно складено стосовно нього матеріали за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а також порушено процедуру його огляду на визначення стану сп`яніння. 
ОСОБА_2 та його адвокат Дубовенко В.М. посилаючись на обставини зазначені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити. 
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за таких обставин. 
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно диспозиції статті 130 КУпАП передбачена відповідальність і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнавав та надав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що він 08.12.2023 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, які не повідомили причину зупинки, а відразу попросили надати для перевірки документи. ОСОБА_2 розгубився та роздумував над тим чи показувати документи. Після чого без будь-яких підстав працівники поліції почали смикати його за куртку, застосовувати фізичну силу та наділи на руки кайданки. На запитання про причину затримання, поліцейські відповіли, що за злісну непокору вимогам працівників поліції, після чого доставили останнього у поліцейський відділок. Крім того ОСОБА_2 зазначив, що працівники поліції після зупинки транспортного засобу одразу не повідомили, що вбачають у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а тільки після приїзду у поліцейський відділок запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Також при складанні протоколу були відсутні свідки, не було чітко роз`яснено прав та працівники поліції не взяли до уваги його бажання отримати правову допомогу, що в сукупності є підставами для закриття провадження у справах за ч. 1 ст. 130, ст. 185 КпАП України.
Відповідно матеріалів справ вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.185 та ч.1 ст.130 КУпАП, повністю підтверджується оголошеними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: - відомостями, що є в протоколах про адміністративні правопорушення серії ААД №545401 від 09.12.2023, серії ВАВ №236943 від 09.12.2023 про обставини вчинення адміністративних правопорушень; - довідкою начальника ВП № 2 (смт Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області №4315/113-2-2023 від 11.12.2023; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 09.12.2023; рапортом від 11.12.2023; протоколом про адміністративне затримання серії АА №077283 від 09.12.2023. 
Наведена сукупність доказів на переконання суду є достатньою для з`ясування усіх обставин, які підлягають доказуванню в справі, а також повністю спростовують доводи   ОСОБА_2  про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185 та ч.1 ст.130 КУпАП. 
Із вище наведених та досліджених судом доказів вбачається, що посадовими особами, які складали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 було дотримано процедуру проведення огляду водія транспортного засобу на стан наркотичного сп`яніння, що передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, що також узгоджується і з вимогами ст. 266 КУпАП. 
Будь-яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів достовірність та належність зібраних поліцейськими доказів, вказували про порушення вимог ст.266 КУпАП під час їх отримання, а також об`єктивність поліцейських у справі, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі стосовно ОСОБА_2 не встановлена.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
В свою чергу переконливих доводів, які б безумовно спростовували надані разом з протоколами та відеозаписом події докази вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та ст.185КУпАП, не було наведено. 
Щодо наданих ОСОБА_2 суду першої інстанції та його представника – адвоката Дубовенка В.М. апеляційному суду пояснень щодо скасування постанови суду та закриття провадження у справі, то апеляційним судом враховується наступне. 
Як убачається із оскаржуваної постанови суд надав відповідної оцінки зазначеним поясненням, не взяв їх до уваги обґрунтовуючи наступним. 
Так суд зазначив, що працівниками поліції застосовано технічні засоби відеозапису і матеріали яких долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, залучення ж свідків при проведенні огляду за умови застосування технічних засобів відеозапису нормами статті 266 КпАП України не передбачено.
Пропозиція працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 проводилась відповідно в порядку встановленого статтею 266 КпАП України, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року, у зв`язку із виявленими ознаками сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нечітка мова, хитка хода, про що є посилання у матеріалах справи, складених під час проведення огляду на стан сп`яніння. Крім того, оглянутий в судовому засіданні відеозапис підтверджує факт роз`яснення працівником поліції прав ОСОБА_2 .
Щодо доводів ОСОБА_2 та захисника про те, що працівники поліції не взяли до уваги його бажання отримати правову допомогу на місці, то суд зазначив, що під час проведення процедури огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, останній не вимагав захисника та відмовився проходити огляд на місці та в лікарні. В даному випадку працівники поліції фактично оформляли зібрані у справі докази та проводили процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння. Водночас відповідно до ст. 268 КпАП України, передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Суд не встановив на безперервному відео істотних порушень працівниками поліції щодо проведеної ними процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Крім того, розгляд справи відбувся судом за ст.185 та ч.1 ст.130 КпАП України за участі особи, яка притягається до відповідальності в присутності захисника ОСОБА_4 , який належним чином забезпечив право на захист ОСОБА_2 . 
Зі змісту протоколів про адміністративні правопорушення за ст.185 та ч.1 ст.130 КпАП України ОСОБА_2 при їх складанні не надавалися пояснення чи зауваження щодо змісту протоколу, як того вимагає ч.3 ст.256 КпАП України.
Щодо оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за ст.185 КпАП, суд відмітив, що її диспозицією передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку. 
Відтак, відповідно до ст.185 КпАП України, злісна непокора повинна проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Разом з цим, зміст статті 185 КпАП України, обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського. Вимоги поліцейського та їх розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані.
Суд дослідив матеріали справи, заслухав пояснення ОСОБА_2 , а також доводи захисника та дійшов до таких висновків.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 не виконувалися неодноразові законні вимоги працівника поліції, які полягали в необхідності пред`явленні водієм документів.
Так, з наявного відеозапису видно, що ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції після чого йому повідомили, що ним порушено комендантську годину та попросили залишатися на місці, а також надати документи, зокрема, посвідчення водія та реєстраційний талон. Водій постійно ігнорував працівників поліції та намагався піти з місця зупинки. Працівники поліції представились, попросили надати документи та пояснила причину зупинки. На неодноразові звернення до водія, останній відмовився надати документи постійно ігноруючи працівників поліції. З відеозапису чітко вбачається, що на неодноразові вимоги поліцейського щодо пред`явлення документів, водій вимоги не виконує та їх ігнорує. Працівник поліції роз`яснює, що в разі ненадання документів, що посвідчують особу, такі дії будуть розцінюватися як невиконання вимог працівника поліції та його буде затримано. ОСОБА_2 документи так і не надавав.
В подальшому ОСОБА_2 було затримано, про що складено протокол серії АА № 077283 від 09.12.2023 який долучено до матеріалів справи (а.с.3).
З огляду на наведене, вимога працівників поліції була законною та ґрунтується на положеннях п. 3 ст. 23 та п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», відтак ОСОБА_2 був зобов`язаний її виконати, однак останній знехтував цим, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КпАП України.
Більш того, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського видно, що ОСОБА_2 усвідомлював факт спілкування саме з працівниками поліції, які вимагали у нього надати документи, і цілеспрямовано, свідомо, умисно не надав їм документи та намагався залишити місце його зупинки.
Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, які повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, суд дійшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України.
Таким чином, доводи сторони захисту про недоведеність винуватості ОСОБА_2 та відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України, є безпідставними.
Враховуючи зазначене апеляційний суд дійшов переконливого висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст.185 та ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи апеляційний суд дійшов висновку, що протоколи про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_2 складені відповідно до ст.256 КУпАП, в ході провадження по справі дотримано вимог ст.245 КУпАП,  а судовий розгляд справи проведено у відповідності до ст.280 КУпАП. 
Суд, враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого проступку, застосував до ОСОБА_2  адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП яке, за своїм видом і мірою є справедливим, необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень. 
Враховуючи зазначене доводи  ОСОБА_2 про скасування постанови суду за обставин, викладених в апеляційній скарзі, є не обґрунтованими, а тому в їх задоволення слід відмовити.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:

 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04 березня 2024 року стосовно нього – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького
       апеляційного суду                                                         В.М. Гончар