УХВАЛА

23 травня 2024 року 
м. Київ
справа №640/30284/20
адміністративне провадження №К/990/39598/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року (судді: Кучма А.Ю., Аліменко В.О., Безименна Н.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (судді: Загороднюк А.Г., Єресько Л.О., Соколов В.М.) ухвалою від 11 грудня 2023 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року у справі №640/30284/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії.
Верховний Суд здійснив підготовку справи до касаційного розгляду та ухвалою від 22 травня 2024 року призначив її до розгляду у порядку письмового провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) - у зв`язку з відсутністю клопотань усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
23 травня 2024 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
Відповідно до частини третьої  статті 330 КАС України касаційна скарга може містити клопотання особи про розгляд справи за її участі. За відсутності такого клопотання вважається, що особа не бажає брати участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції.
Суд наголошує, що при поданні касаційної скарги позивач не заявляв клопотання про касаційний розгляд справи у судовому засіданні за його участі.
Згідно з пунктом 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) однією з істотних гарантій справедливого судового розгляду є публічний судовий розгляд.
Верховний Суд ураховує практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції, яка свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany» («Аксен проти Німеччини»), заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі «Varela Assalino v. Portugal» («Варела Ассаліно проти Португалії»), заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Відповідно до частини першої  статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
Верховний Суд створив учасникам справи належні умови для ознайомлення з рухом справи №640/30284/20 шляхом надсилання копій процесуальних документів. Крім того, кожен з учасників справи може користуватися своїми процесуальними правами та обов`язками, визначеними статтею 44 КАС України.
Бажання сторони у справі викласти під час судового процесу свої аргументи та міркування, що уже висловлені в позовній заяві та/або апеляційній скарзі, відзиві, поясненнях тощо, не зумовлюють необхідності призначення справи у судовому засіданні.
Аналогічний висновок викладений в ухвалі Великої Палати Верховного суду від 24 січня 2020 року у справі № 9901/491/19 (11-1189заі19).
Відповідно до частини другої статті 345 КАС України якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд касаційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до касаційного розгляду в судовому засіданні.
Проаналізувавши наведені у клопотанні позивача доводи, матеріали касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, беручи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, Верховний Суд не вбачає необхідності для надання пояснень сторонами у зазначеній справі.
З огляду на викладене у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін потрібно відмовити.
Керуючись статтями  330,  340,  341, 345 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
Суддя-доповідач судді 	А.Г. Загороднюк Л.О. Єресько В.М. Соколов