СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року                                       м. Харків                        Справа №917/1024/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,
за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,
за участю представників сторін:
позивача – не з`явився;
відповідача (в режимі відеоконференції) – Стасовська Н.І. (адвокат), довіреність від 01.01.2024 року №29-14/15, свідоцтво серія ПТ№2273;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача – Кременчуцької гімназії №19 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (вх.№1320П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 24.04.2024 року у справі №917/1024/23,
за позовом Кременчуцької гімназії №19 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, вул. Шевченка, 58/69, м.Кременчук, Полтавська область, 39600, 
до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», вул.Польська, 2-А, м.Полтава, 36008,
про здійснення перерахунку вартості наданих послуг,-

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області звернулася Кременчуцька гімназія №19 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з позовом до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про зобов`язання вчинити дії, а саме: здійснити перерахунок вартості наданих послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для споживача Кременчуцька гімназія №19 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, м.Кременчук стосовно приміщення за адресою: вул. Шевченка, 58/69, м.Кременчук за період з початку опалювального періоду 2022-2023, а саме з 01.11.2022 року і до дня ухвалення відповідного рішення суду, відповідно до рівня цін (тарифів) за послуги постачання тепла, що застосовувались до позивача станом на 24.02.2022 року.
В обґрунтування позову позивач послався на те, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» (далі Закон №2479-IX), який набрав чинності 19.08.2022 року, запроваджено мораторій на підвищення цін (тарифів) у сфері теплопостачання, зокрема, передбачено, що протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
За твердженням позивача, відповідач з 01.11.2022 року, тобто після набрання сили Законом №2479-IX, почав застосовувати при обрахунку вартості поставленої позивачу теплової енергії двоставковий тариф, чим, на думку позивача, порушив цей Закон, так як сплата коштів за двоставковим тарифом є більшою, ніж за одноставковим тарифом, який діяв в м.Кременчуці Полтавської області станом на 24.02.2022 року.
Позивач вважає, що тарифи на послугу з постачання теплової енергії ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго для споживачів м. Кременчука не можуть перевищувати рівень тарифів, що застосовувались для цих споживачів до 24.02.2022 року, навіть якщо ці послуги до вказаної дати надавались іншим суб`єктом господарювання.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 24.04.2024 року у справі №917/1024/23 (повний текст складено 03.05.2024 року, суддя Кльопов І.Г.) у позові відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції, з посиланням на ст.ст. 189, 191, 275, 276 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 14, 629, 632 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 7, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 16-1, 20 Закону України «Про теплопостачання», ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування» мотивовано тим, що тарифи на постачання теплової енергії відповідачем встановлюються Полтавською обласною радою, а тому відповідач не має права самостійно встановлювати тарифи на постачання теплової енергії споживачам, в тому числі позивачу, а отже і не може самостійно їх змінити. Застосування при обрахунку вартості теплової енергії, яка поставляється за договорами позивачу, будь-яких інших тарифів, окрім тих, які були встановлені уповноваженими органами для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», умовами цих договорів не передбачено. Судом зазначено, що визначення відповідачем в рахунках на оплату, вартості теплової енергії за двоставковим тарифом на послугу з постачання теплової енергії, який був встановлений додатком 2 до Рішення Полтавської обласної ради №477 для бюджетних установ, відповідало як умовам укладених між сторонами по справі договорів, так і вимогам чинного законодавства України. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є суб`єктом господарювання, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області, провадить ліцензовану діяльність і надає комунальні послуги у декількох територіальних громадах в межах Полтавської області та не зобов`язане ініціювати розгляд питання щодо встановлення окремого тарифу для споживачів міста Кременчука. Суд взяв до уваги, що Рішенням пленарного засідання двадцять другої сесії Полтавської обласної ради сьомого скликання «Про надання дозволу на встановленні двоставкових тарифів на теплову енергію та підтвердження приєднаного теплового навантаження для всіх категорій споживачів ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» від 19.10.2018 року №917 відповідачу було надано дозвіл на встановлення двоставкових тарифів на теплову енергію та підтвердження приєднаного теплового навантаження для всіх категорій споживачів ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Суд звернув увагу, що тарифи, які були встановлені Рішенням Полтавської обласної ради №477, залишились на рівні тарифів, встановлених рішенням Полтавської обласної ради №286 від 21.10.2021 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» для потреб населення, бюджетних установ, інших споживачів (крім населення), релігійних організацій, які були введені в дію з 01.11.2021 року, тобто тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, які були встановлені Полтавською обласною радою для відповідача станом на 24.02.2022 року, не змінювались (не підвищувалися) після набрання чинності Законом України від 29.07.2022 року №2479-IX «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» (далі - Закон №2479). Суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача відсутні підстави для постачання позивачу теплової енергії на умовах договорів про закупівлю теплової енергії в гарячій воді №7065 від 01.11.2022 року та №7065/2023 від 17.01.2023 року  за тарифами, які були встановлені для іншого суб`єкта господарювання - ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ», і так само відсутні підстави для постачання теплової енергії за тарифами, які відрізняються від тих, що були встановлені саме для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Полтавською обласною радою.
Позивач з вказаними рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 24.04.2024 року у справі №917/1024/23 та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Судові витрати апелянт просить суд покласти на відповідача.
В обґрунтуванні вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції у рішенні неправильно витлумачив норму ст. 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» та зробив помилковий висновок про те, що вказана норма адресована суб`єктам, які наділені відповідними владними повноваженнями стосовно прийняття таких тарифів або внесення змін до них шляхом підвищення. За доводами скаржника, застосування відповідачем тарифів на послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, зокрема, для споживачів м.Кременчука, не може перевищувати рівень тарифів, що застосовувалися до них станом на 24.02.2022 року. Скаржник наголошує, що суд першої інстанції зробив протилежні висновки, оскільки визнав вставленим факт того, що вартість спожитої позивачем в спірний період теплової енергії була обрахована відповідачем за тарифами, які є більшими, ніж тарифи, за якими позивачу постачалася теплова енергія Товариством з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» станом на 24.02.2022 року, а з іншої - для відповідача станом на 24.02.2022 року не змінювались (не підвищувалися) після набрання чинності Законом №2479. За твердженням апелянта, відповідач проігнорував зазначені роз`яснення Департаменту та встановив тарифи без дотримання вимог Закону №2479 щодо непідвищення тарифів у сфері теплопостачання, не здійснив заходів, спрямованих на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію у відповідності до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та по суті поклав на споживачів, у т. ч. позивача, весь тягар сплати тарифу, який є значно більшим, ніж тарифи станом на 24.02.2022 року. Крім того, скаржник вважає, що судом не було враховано, що при застосуванні до позивача двоставкового тарифу була порушена процедура його встановлення, оскільки відповідачем не був дотриманий порядок подачі до Кременчуцької міської територіальної громади документів про встановлення тарифів. Апелянт наполягає, що відповідачем не ініційовано перед Полтавської обласної радою розгляд питання щодо прийняття рішення на черговому засіданні сесії про встановлення тарифів з постачання теплової енергії та постачання гарячої води споживачам м.Кременчука, відтак не було врегульовано питання щодо формування та застосування одноставкового чи двоставкового тарифу з постачання теплової енергії і постачання гарячої води мешканцям м.Кременчук, тим самим порушено п.п. 55-58 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 року.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 року апеляційне провадження за скаргою позивача на рішення Господарського суду Полтавської області від 24.04.2024 року у справі №917/1024/23. Встановлено строк на протязі якого відповідач має право подати до суду відзив на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку через підсистему електронний суд. Витребувано з Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1024/23.
Вказана ухвала суду була надіслана до електронних кабінетів всіх учасників справи та отримана ними 05.06.2024 року.
10.06.2024 року матеріали справи №917/1024/23 на вимогу надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
Від відповідача 17.06.2024 року надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№8165) в якому просить відмовити в задоволенні вимог викладених в апеляційній скарзі та залишити рішення першої інстанції без змін. 
У судове засіданні 24.06.2024 року представник позивача не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив.
В ухвалі від 04.06.2024 року суд доводив до відома учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників) належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у даному судовому засіданні, за відсутності представника позивача.
У судовому засіданні 24.06.2024 року представник відповідача підтримав доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу і наполягав на залишенні її без задоволення, а рішення першої інстанції без змін.
У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. 
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Позивачу на праві оперативного управління належить приміщення за адресою: м.Кременчук, вул. Шевченка, 58/69
Починаючи з опалювального періоду 2022-2023, позивач є споживачем теплової енергії, постачальником якої є Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (в подальшому ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» або відповідач).
Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 30.12.2021 року за №1867 «Про встановлення товариству з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» скоригованих тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води для категорій споживачів» з 01.01.2022 року були встановлені та визначені відповідні тарифи на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для споживачів міста Кременчука.
Вказаним рішенням для Товариства з обмеженою відповідальністю “Кременчуцька ТЕЦ” встановлено для бюджетних установ одноставковий тариф, який складав з 25.10.2021 року - 2862,85грн. за 1 Гкал., а з 30.12.2021 року- 3281,22грн за 1 Гкал.
Цей тариф застосовувався до позивача на момент введення воєнного стану в Україні 24.02.2022 року.
З 24.02.2022 року Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово був продовжений і діє на сьогоднішній день.
У зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України та в результаті неодноразових ракетних ударів по м.Кременчуку, теплогенеруюче обладнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» було повністю зруйновано, через що товариство припинило виробництво, транспортування та постачання теплової енергії своїм споживачам. Ці обставини є загальновідомими.
29.04.2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №502 «Деякі питання регулювання діяльності у сфері комунальних послуг у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану», пунктом 1 якої рекомендовано органам, уповноваженим встановлювати тарифи, протягом дії воєнного стану в Україні, але не раніше завершення поточного опалювального періоду, не підвищувати, зокрема, тарифи на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання), у тому числі тарифи на теплову енергію, вироблену з використанням альтернативних джерел енергії, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для населення та застосовувати їх до споживача (населення) на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», який набрав чинності 19.08.2022 року, запроваджено мораторій на підвищення цін (тарифів) у сфері теплопостачання, зокрема, передбачено, що протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Рішенням Полтавської обласної ради №473 від 22.09.2022 року «Про надання згоди на безоплатне прийняття з державної у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» надано згоду на безоплатне прийняття з державної у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» Державної установи Навчально-методичний центр з газової безпеки.
На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 року №894-Р «Про передачу цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» Державної установи «Навчально-методичний центр з газової безпеки» у спільну власність територіальних громад Полтавської області» Полтавською обласною радою було прийнято рішення від 14.10.2022 року за №481 «Про прийняття цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу Кременчуцька ТЕЦ Державної установи Навчально-методичний центр з газової безпеки у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області».
Пунктами 2, 3, 4 вказаного рішення №481 постановлено після затвердження акту приймання-передачі передати на баланс, як внесок до статутного капіталу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», майно, зазначене у додатку до цього рішення, а саме цілісний майновий комплекс відокремленого підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ».
Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 20.10.2022 року №1508 «Про визначення Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води» виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука з покладанням відповідних обов`язків згідно чинного законодавства визначено Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго».
Надалі рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 13.01.2023 року №86 внесено зміни до зазначеного рішення №1508 та постановлено Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго» застосовувати до своїх споживачів у м.Кременчуці тарифи на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, розмір яких не перевищує рівень тарифів, що застосовувались до цих споживачів станом на 24.02.2022 року, та здійснити перерахунок вартості послуг.
Згідно з рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 31.10.2022 року №1574 опалювальний період 2022-2023 років для споживачів Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» у Кременчуцькій міській територіальній громаді розпочався з 01.11.2022 року.
Між позивачем і відповідачем було укладено договір №7065 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.11.2022 року, а також договір про закупівлю теплової енергії в гарячій воді №7065/2022 від 21.12.2022 року та №7065/2023 від 17.01.2023 року. В п. 3.1 цих договорів вказано, що сума договору буде визначатися виходячи із тарифів, які встановлюються уповноваженими органами для учасника (відповідача).
Таким чином, починаючи з 01.11.2022 року відповідач постачає теплову енергію в гарячій воді позивачу, що визнається сторонами по справі.
Відповідач в листопаді 2022 року - квітні 2023 року направив позивачу рахунки на оплату теплової енергії, поставленої відповідно до умов договорів, в яких була визначена вартість фактично поставленої теплової енергії (умовно-змінна частина двоставкового тарифу 2197,08 грн без ПДВ) та місячна абонентська плата за одиницю теплового навантаження (умовно-постійна частина двоставкового тарифу 136068,84 грн без ПДВ).
У вказаних рахунках відповідачем були застосовані тарифи, визначені у додатку 2 рішення Полтавської обласної ради від 30.09.2022 року №477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі - Рішення Полтавської обласної ради №477), яке було опубліковане на офіційному сайті Полтавської обласної ради (https://oblrada-pl.gov.ua/sites/default/files/field/docs/477.pdf).
У направлених позивачу рахунках на оплату відповідачем обрахована вартість теплової енергії із застосуванням двоставкового тарифу для потреб бюджетних установ, встановленого додатком 1 до рішення Полтавської обласної ради №477 (2197,08 грн без ПДВ/Гкал як умовно-змінна частина тарифу та 136068,84 грн без ПДВ як умовно-постійна частина тарифу, місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження), що визнається сторонами по справі.
Звертаючись до суду позивач у позові вказує, що до листопада 2022 року надавачем послуг позивачу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у м.Кременчук було Товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ». У підтвердження цього позивач надав рахунки, виписані Товариством з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» (код ЄДРПОУ 42225136) позивачу на оплату послуг з постачання теплової енергії на об`єкти позивача.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» (далі Закон № 2479-IX), який набрав чинності 19.08.2022 року, запроваджено мораторій на підвищення цін (тарифів) у сфері теплопостачання, зокрема, передбачено, що протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Але за твердженням позивача при зміні постачальника теплової енергії та постачальника гарячої води з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» на Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» останнім в порушення вимог Закону №2479-IX – підвищено тариф для позивача шляхом переведення його з одноставкового тарифу на двоставковий.
Між іншим позивач вказує на те, що Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» було обізнаним про те, що буде надавати свої послуги споживачам м.Кременчука, але при цьому не ініціювало розгляд питання перед Полтавською обласною радою щодо прийняття рішення на черговому засіданні сесії про встановлення тарифів з постачання теплової енергії та постачання гарячої води споживачам м.Кременчука, тому вважає, що підприємством відповідача жодним чином не було врегульоване питання щодо формування та застосування одноставкового чи довставкового тарифу з постачання теплової енергії постачання гарячої води мешканціям міста Кременчук, ти сами прорушено п.п. 55, 58  Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженим Постановою КМУ України №869 від 01.06.2011 року.
Оскільки відповідач направив споживачам м. Кременчука, в тому числі позивачу, рахунки, у яких при визначенні вартості поставленої теплоенергії був застосований двоставковий тариф, позивач стверджує, що відповідач такими діями порушив норми чинного законодавства, що призвело до порушення законних прав та інтересів позивача.
Ураховуючи зазначене, позивач просив суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості наданих послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води стосовно приміщень, що знаходяться в нього на праві господарського відання за період з початку опалювального періоду 2022-2023, а саме з 01.11.2022 року і до дня ухвалення відповідного рішення суду, відповідно до рівня цін (тарифів) за послуги постачання тепла, що застосовувалися до позивача станом на 24.02.2022 року
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає про таке.
Предметом спору у цій справі є вимога позивача про зобов`язання відповідача вчинити дії, а саме здійснити перерахунок вартості наданих послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води позивачу з 01.11.2022 року до дня ухвалення відповідного рішення суду.
Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Між позивачем і відповідачем укладено договори про надання послуги з постачання теплової енергії. 
Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (далі ГК України), за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Відповідно до ч. 6 ст. 276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать, крім інших, послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 зазначеного вище Закону, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Пунктом 2 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону належать до повноважень органів місцевого самоврядування.
Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (ч. 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання», тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.
Статтею 16-1 Закону України «Про теплопостачання», передбачено, що до повноважень Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій при регулюванні діяльності у сфері теплопостачання належить, зокрема, ліцензування господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках), транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії в обсягах, що не перевищують рівень, який встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами).
Вказуючи про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку вартості послуг постачання тепла суд з посиланням на ст. ст. 189, 191, 275, 276 ГК України, ст. ст. 11, 14, 629, 632 ЦК України, ст. ст.  4, 5, 7, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 16-1, 20 Закону України «Про теплопостачання», ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування» виходив з того, тарифи на постачання теплової енергії відповідачем встановлюються Полтавською обласною радою, а тому відповідач не має права самостійно встановлювати тарифи на постачання теплової енергії споживачам, в тому числі  позивачу, а отже і не може самостійно їх змінити. Застосування при обрахунку вартості теплової енергії, яка поставляється за договорами позивачу, будь-яких інших тарифів, окрім тих, які були встановлені уповноваженими органами для Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», умовами цих договорів не передбачено. Судом зазначено, що визначення відповідачем в рахунках на оплату, копії яких додані до позовної заяви, вартості теплової енергії за двоставковим тарифом на послугу з постачання теплової енергії, який був встановлений додатком до Рішення Полтавської обласної ради №477 для бюджетних установ, відповідало як умовам укладених між сторонами по справі договорів, так і вимогам чинного законодавства України. Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» є суб`єктом господарювання, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області, провадить ліцензовану діяльність і надає комунальні послуги у декількох територіальних громадах в межах Полтавської області та не зобов`язане ініціювати розгляд питання щодо встановлення окремого тарифу для споживачів міста Кременчука. Суд взяв до уваги, що Рішенням пленарного засідання двадцять другої сесії Полтавської обласної ради сьомого скликання «Про надання дозволу на встановленні двоставкових тарифів на теплову енергію та підтвердження приєднаного теплового навантаження для всіх категорій споживачів Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» від 19.10.2018 року №917 відповідачу було надано дозвіл на встановлення двоставкових тарифів на теплову енергію та підтвердження приєднаного теплового навантаження для всіх категорій споживачів ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Суд звернув увагу, що тарифи, які були встановлені Рішенням Полтавської обласної ради №477, залишились на рівні тарифів, встановлених рішенням Полтавської обласної ради №286 від 21.10.2021 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» для потреб населення, бюджетних установ, інших споживачів (крім населення), релігійних організацій, які були введені в дію з 01.11.2021 року, тобто тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, які були встановлені Полтавською обласною радою для відповідача станом на 24.02.2022 року, не змінювались (не підвищувалися) після набрання чинності Законом України від 29.07.2022 року №2479-IX «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» (далі - Закон №2479). Суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача відсутні підстави для постачання позивачу теплової енергії на умовах договорів: про надання послуг з постачання теплової енергії та про закупівлю теплової енергії в гарячій воді за тарифами, які були встановлені для іншого суб`єкта господарювання – Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ», і так само відсутні підстави для постачання теплової енергії за тарифами, які відрізняються від тих, що були встановлені саме для Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» Полтавською обласною радою.
Втім колегія суддів не погоджується зі здійсненою судом першої інстанції правовою кваліфікацією спірних правовідносин, зокрема застосуванням положень Закону України від 29.07.2022 року №2479-IX «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування».
Згідно із статтею 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29.07.2022 року №2479-IX (набрання чинності 19.08.2022 року) протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Судом апеляційної інстанції враховуються, роз`яснення Міністерства розвитку громад та територій України від 25.08.2022 року, листи зазначеного Міністерства від 18.11.2022 року, від 16.02.2023 року, адресовані виконавчому комітету Кременчуцької міської ради, відповідно до яких рівень тарифів на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що застосовуються виконавцем цих послуг до споживачів, не може перевищувати рівня тарифів на теплову енергію, відповідні комунальні послуги, що застосовувалися до споживачів станом на 24.02.2022 року - незалежно від того, яким підприємством (виконавцем) надавалися ці послуги споживачеві раніше.
З урахуванням викладеного, зміна постачальника відповідних послуг у зв`язку з переданням цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу «Кременчуцька ТЕЦ» у господарське відання позивача не повинна мати наслідком підвищення тарифів на теплову енергію для споживачів м.Кременчука порівняно з тим розміром, що існував станом на 24.02.2022 року.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 04.04.2024 року у справі № 917/730/23.
Таким чином, на законодавчому рівні існує пряма заборона встановлення новим постачальником - Полтавським обласним комунально виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» споживачам тарифу, який не відповідає рівню тарифу, який існував у таких споживачів з постачальниками  теплової енергії та гарячої води станом на 24.02.2022 року.
При цьому, відповідний обов`язок у постачальника не ставиться в залежність від порядку встановлення тарифів та наявності компетенції у такого постачальника щодо можливості самостійного їх встановлення та регулювання.
З огляду на це, колегія суддів погоджується з позицією апелянта, що Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» було позбавлено права встановити  тариф, який не відповідає рівню тарифу, який існував у даного споживача з постачальником теплової енергії та гарячої води станом на 24.02.2022 року.
Відтак, саме Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» повинно було ініціювати питання зміни тарифів для відповідної категорії споживачів.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом спору у цій справі є вимога позивача про зобов`язання відповідача вчинити дії, а саме здійснити перерахунок вартості наданих послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води позивачу з 01.11.2022 року до дня ухвалення рішення суду.
Виходячи з предмету та обставин спору позовна вимога спрямована на припинення порушення щодо встановлення відповідачем неправильного тарифу при розрахунку вартості постачання теплової енергії та гарячої води та формування тарифу на рівні до 24.02.2022 року.
Натомість відповідно до договору вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу визначається на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya-potreb-nshih-spozhivachv/. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту введення його в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення  на своєму офіційному сайті. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу  на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу.
Тобто, наразі між сторонами тривають договірні правовідносини щодо постачання теплової енергії та гарячої води, які передбачають визначення розміру тарифу, який не відповідає рівню, що існував у Кременчуцької гімназії №19 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області станом на 24.02.2022 року.
У статті 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину, а саме: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Тобто, на період чинності договорів Кременчуцька гімназія №19 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області для захисту свого права на отримання належного тарифу буде змушена звертатись до суду з вимогою про здійснення перерахунку вартості наданих послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, при кожному факту виставлення такого рахунку або іншої претензії з даного питання Полтавським обласним  комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго».
Задоволення вимоги про частковий перерахунок вартості наданих послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води позивачу з 01.11.2022 року до дня ухвалення рішення суду, не забезпечить виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною - Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» в цілому, внаслідок чого не відбудеться припинення ним порушення у вигляді встановлення вартості послуг за неналежним тарифом.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини 2 вказаної статті).
У статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі №910/3009/18 (пункт 63), від 08.02.2022 року у справі №209/3085/20 (пункт 24), від 21.09.2022 року у справі №908/976/190 (пункти 5.6, 5.9)). Інакше кажучи, не є ефективним той спосіб захисту, який у разі задоволення відповідного позову не відновлює порушене, оспорюване право, а відповідне судове рішення створює передумови для іншого судового процесу, у якому буде відбуватися захист права позивача, чи таке рішення об`єктивно неможливо буде виконати.
Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 року у справі №916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 року у справі №925/642/19 (пункт 54), від 06.04.2021 року у справі №910/10011/19, від 22.06.2021 року (пункт 99), у справі №200/606/18 (пункт 76), від 02.11.2021 року у справі №925/1351/19 (пункт 6.56), від 23.11.2021 року у справі №359/3373/16-ц (пункт 155)).
З урахуванням предмета та підстав позову суд має розглядати лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, чим спір по суті буде вичерпано, або в їх задоволенні може бути відмовлено. У тому ж разі, якщо за змістом заявлених позовних вимог (а не з огляду на обставини справи) задоволення позову є неможливим, немає, як видається, підстав стверджувати про наявність юридичного спору. Суд повинен ухвалювати рішення, яким вичерпувати конфлікт між сторонами, а не давати одній зі сторін за відсутності для цього юридичних підстав сподівання на те, що вона в майбутньому отримає бажане для неї рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 року у справі №369/10789/14-ц).
З огляду на викладене, оскільки визначення предмета та підстав позову є правом позивача, у той час як встановлення його обґрунтованості - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, і саме у такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом, колегія суддів вважає, що обрання позивачем способу захисту, який не відповідає ані змісту правовідносин, ані здатен поновити порушені права, з огляду на відсутність механізму виконання такого рішення, є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові.
Колегія суддів зазначає, що задоволення вимоги про частковий перерахунок вартості наданих послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води позивачу з 01.11.2022 року до дня ухвалення рішення суду, не забезпечить виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною - Полтавським обласним  комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» в цілому, внаслідок чого  не відбудеться припинення ним порушення у вигляді встановлення вартості послуг за неналежним тарифом. Тобто, за умови задоволення позову спір по суті між сторонами не буде вичерпано в рамках даної справи, а відповідне судове рішення створюватиме передумови для інших судових процесів для захисту прав позивачем. Вказане свідчить, що обраний позивачем спосіб захисту не здатен поновити порушене право позивача в рамках даної справи, оскільки спір по суті не буде вичерпано, а відтак останній не є ефективним.
Отже, враховуючи наведене, обраний позивачем у справі, яка переглядається, спосіб захисту не зможе забезпечити і гарантувати йому відновлення порушеного права, а тому не спроможний надати ефективний захист його прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
У даному випадку належним способом забезпечення і гарантування позивачу відновлення його порушеного права є визнання недійсним пункту договору про надання послуги з постачання теплової енергії, яким визначено розмір тарифу.
Таким чином, підставою для відмови в задоволенні позову є обрання позивачем неналежного способу захисту, а не необґрунтованість доводів Кременчуцької гімназії №19 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.
Оскільки суд першої інстанції не надав належної оцінки існуючим правовідносинам між сторонами, та відмовив в задоволенні позову з підстав необґрунтованості позову, а не обрання позивачем неналежного способу захисту, підлягає зміненню мотивувальна частина рішення Господарського суду Полтавської області від 24.04.2024 року у справі №917/1024/23 щодо обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову у даній справі, шляхом викладення її в редакції цієї постанови.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та в мотивувальній частині рішення, зробив висновки які не відповідають обставинам справи, а тому судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга Кременчуцької гімназії №19 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Полтавської області від 24.04.2024 року у справі №917/1024/23 слід змінити в мотивувальній частині щодо обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову у даній справі, виклавши її в редакції цієї постанови.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кременчуцької гімназії №19 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області задовольнити частково.
Змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду Полтавської області від 24.04.2024 у справі №917/1024/23 щодо обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову, виклавши її в редакції цієї постанови.
У іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.06.2024 року. 

Головуючий суддя                                                                    В.С. Хачатрян

Суддя                                                                                           В.В. Россолов  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук