Справа № 127/37034/23
Провадження № 22-ц/801/867/2024
Категорія: 36
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року	Справа № 127/37034/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач), 
               суддів Копаничук С. Г., Медвецького С. К., 
розглянув у порядку письмового провадження справу № 127/37034/23 за позовом Комунального підприємства «Вінницяоблтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги постачання теплової енергії та гарячої води, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, 
за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Вінницяоблтеплоенерго» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2024 року, ухвалене у складі судді Бессараб Н. М. в приміщенні суду в м. Вінниця, повний текст рішення складено 19.02.2024 року, - 
в с т а н о в и в :
29.11.2023 року Комунальне підприємство «Вінницяоблтеплоенерго» (далі - КП «Вінницяоблтеплоенерго») звернулося до суду з позовом (вх № 97916) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, з урахуванням зменшених позовних вимог /а. с. 88/, просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за період з 11.2020 по 10.2023 за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води у загальному розмірі 47001,33 грн, з яких: 45681 грн. – основного боргу (теплова енергія, гаряча вода та абонентське обслуговування), 276,60 грн – 3% річних від суми заборгованості, 1044,03 грн. – інфляційних втрат.
Позовні вимоги мотивовано тим, що помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у якому проживає відповідач, забезпечується послугами з постачання теплової енергії та гарячої води, які надаються КП «Вінницяоблтеплоенерго». За вказаним помешканням в інформаційно-обчислювальній системі відділу збуту енергії та послуг КП «Вінницяоблтеплоенерго» закріплено відповідний особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідач будучи споживачем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, що надаються КП «Вінницяоблтеплоенерго» не вносив плату за вказані послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за надані послуги. Позивач несе збитки у зв`язку з відмовою відповідача розрахуватись за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2024 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Вінницяоблтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги постачання теплової енергії в розмірі 8810,80 грн основного боргу (теплова енергія та абонентське обслуговування), 201,39 грн інфляційних втрат та 53,36 грн 3 % річних від суми заборгованості, а всього 9065,55 грн та 517,74 грн. судового збору. 
У задоволенні решти суми позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог про стягнення заборгованості за гаряче водопостачання, КП «Вінницяоблтеплоенерго» подано апеляційну скаргу (вх № 2617 від 13.03.2024), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за гаряче водопостачання в сумі 36870,20 грн. Ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Основними доводами апеляційної скарги є те, що квартиру відповідача не було відключено від постачання гарячої води. Для резервного гарячого водопостачання залишена система для обліку використаної води, встановлений лічильник у ванні заводський номер лічильника 293307. Обов`язок передачі відповідачем показання вузлів розподільного обліку КП «Вінницяоблтеплоенерго» зберігався (абз. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»). Однак, відповідачем не знімались показники вузла розподільного обліку гарячого водопостачання та не передавались до КП «Вінницяоблтеплоенерго», а також не було надано доступу позивачу до вузла розподільного обліку для контрольного зняття показань. Дана обставина потягла за собою зобов`язання здійснювати розрахунки з таким споживачем як із споживачем приміщення якого не оснащене вузлом розподільного обліку (абз. 2 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та формули 40 Методики розподілу між споживачами обсягів споживання у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 № 315).
До 11.01.2024 року до КП «Вінницяоблтеплоенерго» не надходило звернень від споживача, стосовно прийняття на абонентський облік вузлів розподільного обліку гарячої води, а остання повірка розподільних приладів обліку гарячої води була здійснена 23.03.2011, тому прилад обліку гарячої води, що вставнолено у квартирі ОСОБА_1 рахується таким, що не знаходиться на абонентському обліку КП «Вінницяоблтеплоенерго».
1.04.2024 до Вінницького апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив (вх. № 3216 від 2.04.2024 року) ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Відзив обґрунтовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості по гарячій воді в заявлено розмірі. Не надано позивачем й доказів, що підприємство не менше одного разу на рік вживав відповідних заходів для проведення контрольного зняття показань засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку гарячої води в квартирі споживача і відповідач перешкоджав йому в цьому. Відповідач з 2006 року не користується гарячим водопостачанням, маючи автономну систему опалення та водонагрівання у квартирі. З 2006 року лічильник (293307) має незмінний показник (00097,905). У відповідача відсутній договір з позивачем, послуги гарячого водопостачання відповідачу не надавались.
Оскільки КП «Вінницяоблтеплоенерго» подано апеляційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2024 року у справі з ціною позову 47001,33 грн, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (302800 грн), тому справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України). 
Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог в апеляційному порядку не оскаржується, а тому апеляційним судом відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України не перевіряється. 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).
Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за гаряче водопостачання в сумі 36870,20 грн не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з таких підстав.
У справі встановлено наступні обставини.
Комунальне підприємство «Вінницяоблтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з постачання теплової енергії та гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9.11.2017 № 2189-VIII (далі – Закон № 2189-VIII), Закону України «Про теплопостачання» від 2.06.2005 № 2633-IV (далі – Закон № 2633-IV), Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (далі – Правила № 830) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (далі – Правила № 1182).
Згідно з інформацією Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради №83893 від 13.12.2023 відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 /а. с. 30/. 
       За ОСОБА_1 в інформаційно-обчислюваній системі відділу збуту енергії та послуг КП «Вінницяоблтеплоенерго» закріплено відповідний особовий рахунок № НОМЕР_1 за вказаною адресою /а. с. 6-7/.
У судовому засіданні відповідач підтвердив, що він проживає і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з рішенням постійно діючої міжвідомчої комісії з питань від`єднання споживачів від мереж ЦО (центрального опалення) і ГВП (гарячого водопостачання) відділу дозвільних процедур у сфері господарської діяльності Вінницької міської ради від 20.06.2006, надано громадянину ОСОБА_1 дозвіл на від`єднання від мереж ЦО і ГВП та встановлення системи опалення з використанням природного газу в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з протоколу №11 від 20.06.2006 засідання комісії. Після закінчення робіт з від`єднання від мереж ЦО і ГВП у 10-ти денний термін подати до комісії оформлений у встановленому порядку Акт про від`єднання квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП для його затвердження комісією. Монтаж системи опалення і гарячого водопостачання в квартирі закінчити до 30.09.2006. Встановити на трубопроводі холодної води в квартирі витратний лічильник /а. с. 51 на звороті/.
Відповідно до акту про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 28.09.2006, затвердженого рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО та ГВП, протоколом № 25 від 3.10.2006, квартира АДРЕСА_2 відключена від внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП. Відключення виконано шляхом видимого розриву заварюванням приєднань радіаторів (конвекторів) 5 шт., заварюванням стояків 6 шт., залишено транзитних ізольованих стояків діаметром d = 20мм, 6 шт. В графі заварювання уводів ГВП, проставлена риска /а. с. 51/.
Для опалення квартири і гарячого водопостачання змонтовані автономні системи, які заживлені від двоконтурного газового котла. Для резервного г/водопостачання залишена система, для обліку використаної води встановлений лічильник у ванні, заводський номер лічильника - 293307. З 2006 року на вказаному вузлі обліку (лічильника 293307) є показник 00097,905 
/а. с. 53/.
       Щодо прийняття КП «Вінницяоблтеплоенерго» вузла обліку гарячої води (лічильник КВ-1,5, №293307).
КП «Вінницяоблтеплоенерго» зазначає, що до 11.01.2024 до підприємства не надходило звернень від споживача, стосовно прийняття на абонентський облік вузлів розподільного обліку гарячої води, а остання повірка розподільних приладів обліку гарячої води була здійснена 23.03.2011, тому прилад обліку гарячої води, що вставнолено у квартирі ОСОБА_1 рахується таким, що не знаходиться на абонентському обліку КП «Вінницяоблтеплоенерго».
11.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до КП «Вінницяоблтеплоенерго» із заявою про проведення перевірки вузлів обліку квартири, перерахунку по особовому рахунку НОМЕР_1 та зняття з абонентського обліку вузлів індивідуального обліку 
/а. с. 48-50/.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 22.01.2024 за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки (далі ЗВТ) відповідає вимогам Методики повірки лічильників води з механічним відліковим пристроєм номінальних діаметрів DN10, DN15, DN20 на місці експлуатації, затвердженої наказом №2129 від 23.12.2016 ДСТУ3580 Лічильники холодної та гарячої води крильчасті. Загальні технічні умови /а. с. 77 на звороті/.
Згідно з актом-обстеження від 24.01.2024, затвердженого представником КП «Вінницяоблтеплоенерго» та споживачем ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 встановлено газовий котел індивідуального опалення і гарячого водопостачання. В зв`язку з чим лічильник КВ-1,5 №252913 з показником 49 м3 від`єднано від транзитного трубопровода централізованого ГВП шляхом видимого розриву, вентель перекрито і опломбовано – Н35461F. Лічильник КВ-1,5 №293307 – 97 м3, у ванній кімнаті вентель перекрито і опломбовано – Н355462F /а. с. 78/.
Відповідно до акта розпломбування лічильника гарячої води від 24.01.2024, складеного уповноваженим представником КП «Вінницяоблтеплоенерго» Дядюк В.І. та споживачем ОСОБА_1 підтверджено розпломбування лічильника гарячої води тип лічильника КВ-1,5, №293307 із показником 97 м3 /а. с. 81/.
Із показником 97 м3 вузол обліку - лічильник гарячої води з № 293307 прийнято до обліку представником КП «Вінницяоблтеплоенерго», що підтверджується актом прийняття вузла обліку гарячої води від 24.01.2024 /а. с. 81 на звороті/.

Щодо розміру заборгованості.
Відповідно до оборотно-сальдової відомості по о/р № 1206137, розрахунком 3 % річних та інфляційних втрат загальний розмір заборгованості по вказаному помешканню за надані послуги становить 47001,33 грн., з яких: 45681,00 грн. – основного боргу (теплова енергія, гаряча вода та абонентське обслуговування) (за період з 11.2020 по 10.2023), 276,60 грн – 3% річних (за період з 1.12.2020 по 23.02.2022), 1044,03 грн. – інфляційних втрат (за період з 1.12.2020 по 23.02.2022) 
/а. с. 89 на звороті – 91/.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що обґрунтованими є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача (за період з 11.2020 по 10.2023) заборгованості по основному боргу в сумі 8810,80 грн., що включає в себе заборгованість за надані послуги на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання та плати за абонентське обслуговування. Також суд дійшов висновку, що за період з 1.12.2020 по 23.02.2022 підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 201,39 грн. інфляційних втрат та 53,36 грн 3 % річних від суми заборгованості, а всього 9065,55 грн.
В стягненні заборгованості в сумі 36870,20 грн за гаряче водопостачання судом відмовлено через необґрунтованість позовних вимог в цій частині. Судом взято до уваги те, що відповідач стверджував, що показники лічильника по гарячій воді він не подавав позивачу, оскільки з 2006 року він не користується централізованим гарячим водопостачанням та його показник лічильника по гарячій воді з 2006 року до теперішнього часу залишається незмінним 97 куб. м. Позивачем в силу статей 12, 81 ЦПК України не доведено належними та достатніми доказами розмір заборгованості по гарячому водопостачанню, який було пред`явлено до стягнення. 
Висновок суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за гаряче водопостачання в сумі 36870,20 грн зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII) споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом.
Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України (частина п`ята статті 13 Закону № 2189-VIII).
Плата за абонентське обслуговування, в розумінні пункту 11 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням «внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Нарахування плати за абонентське обслуговування передбачено також пунктом 33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови КМУ від 8.09.2021 № 1022), пунктом 34 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (далі – Правила № 1182) (в редакції постанови КМУ від 8.09.2021 № 1023), а також Типовими індивідуальними договорами приєднання на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, які діють з 1.11.2021.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 установлено граничний розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуги, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговування внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг.
Відповідно до пункту 39 Правил № 1182 споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. 
Пунктом 1 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII передбачено обов`язок індивідуального споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Отже, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України, ст. ст. 7, 8 Закону № 2189-VIII (постанова Верховного Суду України від 10.10.2012 у справі № 6-110цс12).
Відповідно до частини 5 статті 13 Закону № 2189-VIII (зі змінами) у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір виконавцем комунальної послуги.
У відповідності до зазначених норм, КП «Вінницяоблтеплоенерго» 1.10.2021 запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення типових індивідуальних договорів приєднання на послуги постачання теплової енергії та гарячої води.
Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону № 2189-VIII з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
Враховуючи те, що заперечень або протоколу розбіжностей до типових договорів від відповідача у встановлений чинним законодавством термін не надійшло вважається, що він фактично підтвердив свою згоду з умовами про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води та приєднався до запропонованих типових договорів в цілому.
Споживач зобов`язаний, у разі відключення його приміщення від систем постачання гарячої води в установленому законом порядку відшкодувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) (підпункт 11 пункту 41 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води від 1.10.2021).
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 в справі №751/3840/15-ц).
Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуги може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором (пункти 37, 38 Правил № 1182 (зі змінами))
Зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк (стаття 526 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
       Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині апеляційний суд вважає, що аргументи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 36870,20 грн за гаряче водопостачання підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовної вимоги в цій частині з таких підстав. 
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з споживачем не позбавляє його обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Верховного Суду України  від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі  № 14-280цс18).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за гаряче водопостачання суд першої інстанції не надав правової оцінки наведеним позивачем обґрунтуванням наявності заборгованості та її розрахунку.
Так, позивач зазначав про те, що квартиру відповідача не було відключено від постачання гарячої води. Відповідач підтвердив те, що «для резервного г/водопостачання залишена система, для обліку використаної води встановлений лічильник у ванні, заводський номер лічильника – 293307». 
Обов`язок передачі відповідачем показання вузлів розподільного обліку КП «Вінницяоблтеплоенерго» зберігався (абзац 3 частини другої статті 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 № 2119-VIII (далі - Закон № 2119-VIII).
       Позивач стверджує, що відповідачем не знімались показники вузла розподільного обліку гарячого водопостачання та не передавались до КП «Вінницяоблтеплоенерго», не виконувався обов`язок з проведення періодичної повірки приладу обліку. Суду не надано відповідачем доказів на спростування цих тверджень позивача.
Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором (підпункту 5 пункту 4 статті 17 Закону України «Про метеорологію та метеорологічну діяльність» від 5.06.2014 № 1314-VII (далі - Закон № 1314-VII).
       КП «Вінницяоблтеплоенерго» зазначає, що до 11.01.2024 до підприємства не надходило звернень від відповідача, стосовно прийняття на абонентський облік вузлів розподільного обліку гарячої води, а остання повірка розподільних приладів обліку гарячої води була здійснена 23.03.2011, тому прилад обліку гарячої води, що вставнолено у квартирі ОСОБА_1 рахується таким, що не знаходиться на абонентському обліку КП «Вінницяоблтеплоенерго».
Дана обставина потягла за собою зобов`язання здійснювати розрахунки з таким споживачем як із споживачем приміщення якого не оснащене вузлом розподільного обліку (абз. 2 частини четвертої статті 11 Закону № 2119-VIII та формули 40 Методики розподілу між споживачами обсягів споживання у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 № 315).
З огляду на зазначені обставини, позивачем здійснено нарахування плати за гаряче водопостачання виходячи як із споживачем приміщення якого не оснащене вузлом розподільного обліку (абз 2 частини четвертої статті 11 Закону № 2119-VIII), а також пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами (п. 4 частини третьої статті 10 Закону № 2119-VIII, формули 40 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 № 315).
       Відповідачем не надано суду доказів на спростування розрахунку заборгованості наданої позивачем щодо гарячого водопостачання.
Наведені у відзиві на апеляційну скаргу аргументи не спростовують позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за гаряче водопостачання, оскільки прилад обліку гарячої води, що встановлено у квартирі ОСОБА_1 рахувався таким, що не знаходиться на абонентському обліку КП «Вінницяоблтеплоенерго». При цьому, проведення його повірки та прийняття КП «Вінницяоблтеплоенерго» вузла обліку гарячої води здійснено згідно акта від 24.01.2024. 
Відповідно до пункту 1 – 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості в сумі 36870,20 грн за гаряче водопостачання з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
При поданні позовної заяви КП «Вінницяоблтеплоенерго» сплачено судовий збір в сумі 2684 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 4026 грн.
З огляду на зазначене, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги, а саме : за подання позовної заяви в сумі 2105,33 грн (розрахунок 36870,20 х 100 : 47001,13 = 78,44 %; 2684 х 78,44 % = 2105,33 грн); за подання апеляційної скарги в сумі 4026 грн.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Вінницяоблтеплоенерго» задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості в сумі 36870,20 грн за гаряче водопостачання скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в цій частині.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Вінницяоблтеплоенерго» (код ЄДРПОУ 33649363) заборгованість в сумі 36870 (тридцять шість тисяч вісімсот сімдесят) гривень 20 копійок за гаряче водопостачання.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Вінницяоблтеплоенерго» (код ЄДРПОУ 33649363) судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до задоволеної частини позовної вимоги в сумі 2105 (дві тисячі сто п`ять) гривень 33 копійки та за подання апеляційної скарги в сумі 4026 (чотири тисячі двадцять шість) гривень.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя                                             Л. О. Голота 

Судді:                                                                        С. Г. Копаничук 

С. К. Медвецький