ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 травня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/22526/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року (суддя Озерянська С.І.) в справі № 160/22526/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі – ГУ ПФУ в Закарпатській області) про:
визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області від 06 липня 2023 року №047050022889 про відмову у призначенні пенсії згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу період проходження військової служби з 02 червня 1986 року по 15 червня 1988 року, період роботи в Виробничому управлінні Аульського районного водопровідного господарства з 30 липня 1985 року по 20 травня 1986 року, період роботи в Байкало-Амурській залізниці в умовах крайньої Півночі з 12 травня 1993 року по 16 червня 1993 року зі збільшенням на 1,5;
зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити з 31 травня 2023 року пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням періодів роботи за Списком 2 з 17 листопада 1994 року по 31 березня 1997 року у Виробничому об`єднанні «Придніпровський хімічний завод», з 24 березня 2000 року по 24 листопада 2006 року в Дочірньому Дніпродзержинському спеціалізованому управлінні № 104 ВАТ «Дніпростальконструкція», з 29 листопада 2006 по 27 жовтня 2008 року в ТОВ «ПСП «Азовінтекс» на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», положень ч. 6 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», положень ч. 5 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням взаємного зарахування періодів роботи за Списком № 1, Списком № 2, стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 06 липня 2023 року №047050022889 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 02 червня 1986 року по 15 червня 1988 року, період роботи в Виробничому управлінні Аульського районного водопровідного господарства з 30 липня 1985 року по 03 лютого 1986 року, період роботи на Байкало-Амурській залізниці в умовах крайньої Півночі з 12 травня 1993 року по 16 червня 1993 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розгляну заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 28 червня 2023 року з урахуванням зарахованих до страхового стажу періодів роботи: з 02 червня 1986 року по 15 червня 1988 року, з 30 липня 1985 року по 03 лютого 1986 року, з 12 травня 1993 року по 16 червня 1993 року та з урахуванням висновків суду.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог повністю.
Вказує, що періоди, що дають право на призначення пенсії за списком № 2, мають бути зараховані до пільгового стажу та з їх зарахуваннями має бути призначена пенсія за віком на пільгових умовах.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ГУ ПФУ в Закарпатській області просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28 червня 2023 року звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
До заяви про призначення пенсії від 28 червня 2023 року надано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, військовий квиток, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01 липня 2000 року (1), довідку про зміну назви організації, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, документи про стаж, що визначені порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, інший документ КПР, трудову книжку.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах розглянуто ГУ ПФУ в Закарпатській області та прийнято рішення від 06 липня 2023 року № 047050022889, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком.
У рішенні зазначено, що вік заявника 55 років, страховий стаж особи становить 29 років 2 місяці 26 днів, робота за списком №1 - 2 роки 7 місяців 25 днів, робота за списком №2 - 1 рік 9 місяців 2 дні. За результатом розгляду документів до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби, оскільки у військовому квитку не зазначена дата призову, період з 30 липня 1985 року по 04 лютого 1986 року, оскільки в скан-копії трудової книжки в наказі про прийняття не можливо визначити рік, період з 12 травня 1993 року по 16 червня 1995 року, оскільки з 01 січня 2023 року РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, тому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РФ по 31 грудня 1991 року. До пільгового стажу зараховано всі періоди роботи. Повідомлено, що взаємозалік стажу по списку та вислузі років не передбачений чинним законодавством. Право на пенсійну виплату – 01 червня 2031 року. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує. Висновок: не має права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.
Суд першої інстанції, проаналізувавши відомості трудової книжки позивача, вважав, що вимоги позивача про зарахування до загального страхового стажу періоду роботи позивача у Виробничому управлінні Аульського районного водопровідного господарства з 30 липня 1985 року по 20 травня 1986 року підлягають частковому задоволенню у частині періоду з 30 липня 1985 року по 03 лютого 1986 року, оскільки період з 04 лютого 1986 року по 20 травня 1986 року відповідачем зараховано до страхового стажу, що підтверджується розрахунком стажу форми РС-право, наявним в матеріалах справи. 
Встановивши, що при звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач надав військовий квиток, відповідно до якого позивач у період з 02 червня 1986 року по 15 червня 1988 року проходив службу у Збройних Силах СРСР, а ГУ ПФУ в Закарпатській області військовий квиток не врахований та до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби, а період проходження строкової військової служби підтверджено обліково-послужною карткою до військового квитка, з якої вбачається дата його призначення 02 червня 1986 року та дата звільнення в запас 15 червня 1988 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що період проходження позивачем військової служби з 02 червня 1986 року по 15 червня 1988 року протиправно не зараховано до страхового стажу позивача та такий період підлягає обов`язковому зарахуванню.
Також суд першої інстанції вважав протиправним незарахування до страхового стажу періоди роботи з 12 травня 1993 року по 16 червня 1993 року на Байкало-Амурській залізниці в умовах крайньої Півночі, оскільки трудова книжка позивача є достатнім підтвердженням страхового стажу позивача, набутого під час роботи на Байкало-Амурській залізниці в умовах Крайньої Півночі, з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців.
Щодо періодів пільгового стажу позивача суд першої інстанції зазначив, що трудова книжка не містить даних щодо пільгових умов праці.
Разом з тим, оскільки відповідачем не надавалась оцінки наданим позивачем документам щодо віднесення періодів роботи з 17 листопада 1994 року по 31 березня 1997 року у Виробничому об`єднанні «Придніпровський хімічний завод», з 24 березня 2000 року по 24 листопада 2006 року в Дочірньому Дніпродзержинському спеціалізованому управлінні № 104 ВАТ «Дніпростальконструкція», з 29 листопада 2006 по 27 жовтня 2008 року в ТОВ «ПСП «Азовінтекс», а трудова книжка не містить відповідних записів за спірний період про характер і час виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи тощо, в ній не зазначено про зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, позивачем не надано до пенсійного органу уточнюючих довідок, які б підтвердили або спростували наявний у позивача стаж роботи на пільгових умовах, позивач до пенсійного органу з заявами про підтвердження пільгового стажу роботи за періоди з 24 березня 2000 року по 24 листопада 2006 року та за період з 29 листопада 2006 року до 27 жовтня 2008 року не звертався, а підтвердження стажу роботи на підставі показань свідків здійснюється органом Пенсійного фонду України, проте позивачем не подано заяви про підтвердження пільгового стажу роботи, клопотання про виклик свідків до пенсійного органу ним також не надавалось, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах не було повністю досліджено всі надані позивачем документи на підтвердження його пільгового стажу роботи, не було зараховано до пільгового стажу окремі періоди його роботи та не зазначено причин такого незарахування, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість такого рішення та необхідність його скасування.
Суд першої інстанції також дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 червня 2023 року щодо призначення пенсії за віком з урахуванням зарахованих до страхового стажу періодів роботи та з урахуванням висновків суду.
Рішення суду першої інстанції оскаржене позивачем в частині відмови у задоволенні позову.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведений висновок обґрунтованим.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 28 червня 2023 року звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 118).
Рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області, яким заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності, від 19 червня 2023 року № 047050022889 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком через відсутність пенсійного віку (а.с. 90).
У рішенні вказано, що вік заявника – 55 років 02 місяці 12 днів.
Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 30 років.
Страховий стаж особи становить 27 років 02 місяця 25 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
за доданими документами до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 1986 по 15 червня 1988 року, оскільки відсутня дата призову;
за доданими документами до страхового стажу не зараховані періоди з 20 липня 1985 року по 04 лютого 1986 року, оскільки в сканованій трудовій книжці в наказі на прийняття неможливо визначити рік;
за доданим документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності з 12 травня 1993 року по 16 червня 1993 року роботи в РФ.
До пенсійної справи не долучено документів для визначення права щодо призначення пенсії зі знижкою пенсійного віку.
Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання наявності підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах із врахуванням певних періодів роботи до пільгового стажу.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Частиною другою статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається:
1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Частиною першої статті 24 цього Закону встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За положеннями частини третьої цієї статті страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. 
Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-ІV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі – Порядок № 22-1).
Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи:
1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
5) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах:
довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії;
документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року).
Судом встановлено, що позивачем до органу Пенсійного фонду 28 червня 2023 року подана заява про призначення пенсії за віком, в заяві не зазначено у будь-якій спосіб про те, що позивачем ставиться питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Крім того, виходячи зі змісту рішення, що оскаржується, підставою відмови у призначенні пенсії за віком є недосягнення позивачем пенсійного віку.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Позивач на час подання заяви про призначення пенсії не досяг 60-річного віку.
Позивачем до заяви про призначення пенсії від 28 червня 2023 року надано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, військовий квиток, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01 липня 2000 року (1), довідку про зміну назви організації, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, документи про стаж, що визначені порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, інший документ КПР, трудову книжку, тобто позивачем надавались певні документи на підтвердження наявності пільгового стажу.
Проте ГУ ПФУ в Закарпатській області не розглядалось питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у рішенні про відмову у призначенні пенсії не надавалась оцінка наданим позивачем документам та питанню наявності у позивача пільгового стажу.
Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції про передчасність вимог позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити з 31 травня 2023 року пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням періодів роботи за Списком 2 з 17 листопада 1994 року по 31 березня 1997 року у Виробничому об`єднанні «Придніпровський хімічний завод», з 24 березня 2000 року по 24 листопада 2006 року в Дочірньому Дніпродзержинському спеціалізованому управлінні № 104 ВАТ «Дніпростальконструкція», з 29 листопада 2006 по 27 жовтня 2008 року в ТОВ «ПСП «Азовінтекс» на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», положень ч. 6 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», положень ч. 5 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням взаємного зарахування періодів роботи за Списком № 1, Списком № 2, стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідний територіальний орган Пенсійного фонду повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням правових висновків, викладених у судовому рішенні.
При цьому суд зауважує, що орган Пенсійного фонду під час повторного розгляду заяви позивача має розглянути питання про зарахування до пільгового стажу зазначених вище періодів, про що зазначено судом першої інстанції.
Суд зауважує, що судом першої інстанції зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - постанова № 25-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі постанови № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Положеннями пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи. 
Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Отже, з огляду на пункти 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.
Разом з тим, оскільки сторонами не оскаржене рішення суду першої інстанції в частині визначення належного органу, який має повторно розглянути заяву позивача, враховуючи межі апеляційного перегляду, встановлені статтею 308 КАС України, суд не може самостійно змінити рішення суду першої інстанції в цій частині.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,  242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року в справі № 160/22526/23 залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року в справі № 160/22526/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 01 травня 2024 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 01 травня 2024 року. 
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко