П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/6386/23-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов Олег Валерійович   
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   
26 березня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Капустинського М.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Надольна М.С., 
представника відповідача: Какоркіної З.М.,  
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1  звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №1111 о/с від 01.08.2023 року про звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з органів внутрішніх справ відповідно до пунктів 7, 8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) за пунктом 64 “а” (за віком);
- визнати припиненими трудові відносини, які виникли між Міністерством внутрішніх справ України та ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з 27 січня 2021 року.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України №856 о/с від 08.05.2015 р. звільнено у запас Збройних Сил ОСОБА_1 з посади заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, згідно з ч.3 ст.1, п.8 ч.1 та п.4 ч.2 ст.3 Закону України “Про очищення влади” та відповідно до п. 62 “а” Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року, в адміністративній справі №824/1647/15-а, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №856 о/с від 08.05.2015 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України з 08.05.2015 року; стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 766780,30 гривень; рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 11260,50 грн підлягає до негайного виконання.
19.02.2021 року Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №78 о/с “Про особовий склад”, відповідно до якого на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року в адміністративній справі № 824/1647/15-а в частині, що допущена до негайного виконання, ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України з 08.05.2015 року.
Листом Департаменту персоналу МВС України від 22.02.2021 року № 6947/22-2021 було направлено ОСОБА_1 (на адресу: АДРЕСА_1 ) копію наказу МВС від 19.02.2021 року № 78 о/с та повідомлено про поновлення на посаді, а також запропоновано прибути до МВС з оригіналом трудової книжки для вирішення питання подальших трудових відносин з МВС.
Листом Департаменту персоналу МВС України від 25.03.2021 року № 11651/22-2021 “Про наступне вивільнення” ОСОБА_1 направлено Попередження про наступне вивільнення, в якому повідомлялось про зміни, що відбулись у процесі реформування правоохоронної системи та поінформовано про те, що відносно нього розпочато процедуру звільнення через скорочення. Зокрема поінформовано, що відповідно до наказів МВС України від 06.11.2015 року № 1388, № 1389 та № 1390 скорочено усі посади, які можуть заміщуватися працівниками міліції. Також повідомлено, що на сьогодні у штатному розписі МВС України відсутні посади, які можуть бути заміщені особами рядового або начальницького складу ОВС (міліції). Ураховуючи викладене, після закінчення двомісячного терміну з дати отримання цього персонального попередження ОСОБА_1 підлягаєте звільненню з органів внутрішніх справ, з посади заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України за п. 64 “г” (через скорочення штатів, у зв`язку з відсутністю можливості подальшого використання на службі) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29.07.1991 року № 114. У листі зазначалось, що це повідомлення є офіційним персональним попередженням про наступне вивільнення через скорочення штатів.
Листом Департаменту персоналу МВС України від 15.04.2021 року №15706/22-2021 повторно повідомлено ОСОБА_1 про поновлення на посаді, про зміни, що відбулись у процесі реформування правоохоронної системи та запропоновано прибути до МВС з оригіналом трудової книжки для вирішення питання подальших трудових відносин з МВС. Вказаний лист МВС України повернувся з відміткою причини повернення “відмова адресата від отримання”, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та довідка Укрпошти про причини повернення/досилання.
В подальшому ОСОБА_1 направлено листи від 10.06.2021 року №26027/22-2021, від 30.08.2021 року № 40220/22-2021, від 26.10.2021 року № 49086/22-2021 з аналогічною попереднім листам інформацією та проханням прибути з трудовою книжкою для вирішення питання подальших трудових відносин з МВС, а також Повідомленням про наступне вивільнення. Однак, вказані листи не вручені позивачу, зокрема, лист від 26.10.2021 року № 49086/22-2021, - з причин “адресат відсутній за вказаною адресою”,  що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та довідкою Укрпошти про причини повернення/досилання.
Листом Департаменту персоналу МВС України від 15.06.2023 року № 11138/22-2023 було поінформовано ОСОБА_1 , що наказом МВС від 14.06.2023 року № 854 о/с на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021 у справі № 824/1647/15-а, з урахуванням наказу МВС від 19.02.2021 року № 78 о/с, скасовано наказ МВС від 08.05.2015 № 856 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС та знов запропоновано прибути з трудовою книжкою до Міністерства для внесення (за бажанням ОСОБА_1 ) відповідного запису та вирішення питання подальших трудових відносин. Вказаний лист повернувся адресату з причин “адресат відсутній за вказаною адресою”, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та довідкою Укрпошти про причини повернення/досилання.
Наказом МВС України від 01.08.2023 року № 1111 о/с “Про звільнення ОСОБА_1 ” полковника міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до пунктів 7,8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за пунктом 64 “а” (за віком) з 01.08.2023 року.
Листом Департаменту персоналу МВС від 01.08.2023 року № 13544/22-2023 (надіслано на адресу: АДРЕСА_1 ) повідомлено ОСОБА_1 про звільнення, запропоновано надати трудову книжку (за бажанням) для внесення записів та направлено копію наказу №1111 о/с. Зазначений лист також повернувся до МВС України з причин “адресат відсутній за вказаною адресою”, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та довідкою Укрпошти про причини повернення/досилання.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 було направлено три аналогічні листи з копією наказу про звільнення за адресами, зазначеними в його особовій справі. Зазначені листи також повернулись до МВС України через неотримання адресатом.
Судом також встановлено, що відповідно до наявного у справі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу 0102418858467, позивач отримав листа, надісланого МВС України на адресу АДРЕСА_2 про звільнення, з пропозицією надати трудову книжку (за бажанням) для внесення записів та з копією наказу №1111 о/с.   
Водночас,  04.08.2023 року посадовими особами МВС України оформлено Акт про направлення копії наказу про звільнення ОСОБА_1 , в якому констатовано, що з метою вручення ОСОБА_1 копії наказу МВС України від 01.08.2023 № 1111 о/с про звільнення, з урахуванням вимог та положень статті 7 Закону України “Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану” і статті 47 Кодексу законів про працю України, а також у зв`язку із невстановленим місцем перебування останнього та невідомим місцем його проживання/знаходження, у період часу з 17.50 до 17.58, наявним доступним способом електронних комунікацій через месенджери соціальних мереж Telegram, Viber, WhatsApp були відправлені повідомленням файли PDF формату вищезазначеної копії наказу МВС України від 01.08.2023 № 1111 о/с про звільнення та листи з повідомленням про звільнення (скріншоти дзвінка та відправлення/отримання повідомлення з мобільного пристрою додаються). 04.08.2023 року отримано підтвердження відкриття та ознайомлення ОСОБА_1 з повідомленнями, надісланими через засоби електронного зв`язку із застосуванням месенджерів Telegram, WhatsApp (скріншоти додаються). 04.08.2023, о 13.16 через месенджер WhatsApp ОСОБА_1 зателефонував з мобільного телефону ( НОМЕР_1 ) на мобільний телефон ОСОБА_2 та повідомив, що отримав повідомлення вищезазначеної копії наказу МВС України від 01.08.2023 № 1111 о/с про його звільнення та листів з повідомленням про звільнення. Крім того. ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність подання декларації про доходи, як особи, яка припинила діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави (скріншоти додаються).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 оскаржує факт існування трудових відносин між ним та МВС України з моменту поновлення його на посаді на підставі рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року в справі №824/1647/15-а, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021 року, №824/1647/15-а, до моменту прийняття оскаржуваного наказу МВС України від 01.08.2023 року № 1111 о/с.
Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.
Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх обов`язків. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи,  фактично допущено до роботи такого працівника та внесено відповідні записи до трудової книжки.
КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону № 1404-VIII.
При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18, від 20 жовтня 2022 року у справі №160/12318/21, від 30 листопада 2022 року у справі № 240/12764/21.
Судом  встановлено, що 9.02.2021 року Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №78 о/с “Про особовий склад”, згідно з яким на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року в адміністративній справі № 824/1647/15-а в частині, що допущена до негайного виконання ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України з 08.05.2015 року, про що позивачу надіслано листа Департаменту персоналу МВС України від 22.02.2021  № 6947/22-2021, яким також повідомлено про поновлення на посаді та запропоновано прибути до МВС з оригіналом трудової книжки для вирішення питання подальших трудових відносин з МВС.
Однак,  відповідач не надав доказів вручення цього листа позивачу.
У правовідносинах між позивачем (працівник) та відповідачем (роботодавець) оспорюється період часу з 27.01.2021 до 01.08.2023, протягом якого  відносно ОСОБА_1 .  МВС України приймалось три накази:
- №78 о/с від 19.02.2021  «Про особливий склад», яким ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України;
- №854 о/с від 14.06.2023 року «Про скасування рішення щодо звільнення ОСОБА_1 »;
- №1111 о/с від 01.08.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 », яким позивача звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до пунктів 7,8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за пунктом 64 “а” (за віком).
Водночас, судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем під час апеляційного розгляду справи, що в період 27.01.2021 року до 01.08.2023 позивач не виконував жодних трудових функцій, пов`язаних зі службою в органах МВС України, не підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку, не обліковувався в табелі робочого часу за місцем роботи в МВС України, не отримував заробітну плату та інші платежі, на які мав право згідно з чинним законодавством України, як працівник. 
Доводи апелянта про те, що засобами поштового зв`язку та за допомогою електронних месенджерів позивачу доводились до відома вищезазначені накази, колегія суддів вважає такими що не підтверджують факт наявності трудових відносин між позивачем та відповідачем, оскільки сутність трудових відносин між працівником та роботодавцем полягає не в їх формалізації через наказ про поновлення на посаді, а в існуванні сталого юридичного зв`язку між працівником та роботодавцем.
Отже, в період часу з 27.01.2021 року до 01.08.2023 року позивач не працював в органах МВС України, тому він не може бути звільнений з такої служби.
Поновлюючи на виконання рішення суду ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, МВС України не довело наказ до відома останнього, не звільнило його у зв`язку зі скороченням штатів, протягом двох років не реагувало на відсутність позивача на роботі, та звільнило його виключно з досягненням віку відповідно до пунктів 7, 8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) за пунктом 64 “а”.
З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наказ Міністерства внутрішніх справ України №1111 о/с від 01.08.2023 року про звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з органів внутрішніх справ відповідно до пунктів 7, 8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) за пунктом 64 “а” (за віком) є протиправним та підлягає скасуванню.
Оскільки під час розгляду справи встановлено відсутність трудових відносин між ОСОБА_3 та МВС України в період часу з 27.01.2021 року до 01.08.2023 року, колегія суддів  погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з метою належного та ефективного захисту порушених прав позивача необхідно визнати припиненими трудові відносини, які виникли між Міністерством внутрішніх справ України та ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з 27 січня 2021 року.
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1        ст.325 КАС України   та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених        ч.4     ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України  касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі   04 квітня 2024 року.

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Ватаманюк Р.В.    Капустинський М.М.