Ухвала
 
12 червня 2024 року
м. Київ
 
справа № 350/479/23 
провадження № 61-8480ск24 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2024 року у складі судді: Пулика М. В., та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року у складі колегії суддів: Бойчука І. В., Пнівчук О. В., Томин О. О., у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Спаська сільська рада Калуського району Івано-Франківської області, про усунення порушень правил добросусідства, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Спаська сільська рада Калуського району Івано-Франківської області, про усунення порушень правил добросусідства, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.
 
Позовна заява мотивована тим, що  ОСОБА_3 є співвласником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_1 є його сусідом, їх земельні ділянки межують між собою.
 
По межі земельної ділянки ОСОБА_4 постійно проходила та проходить канава для відведення стічних вод, яка перед земельною ділянкою позивача повертає і проходить по земельній ділянці відповідача.
 
ОСОБА_3 зазначає, що на даний час на межі з його земельною ділянкою відповідач перекрив існуючу водостічну канаву, чим створює йому перешкоди по відведенню ґрунтових вод та сприяє затопленню його домогосподарства. Стічна вода тепер протікає біля будівлі літньої кухні позивача і далі через подвір`я до річки. В літній кухні замокає підлога, з`явилася на стінах цвіль, тому нищиться його майно. З цього приводу позивач звертався до Спаської сільської ради ОТГ. На місце виходила комісія сільської ради, яка своїм актом від 26 квітня 2021 року, що затверджений Спаською сільською радою від 06 травня 2021 року, зобов`язала відповідача та ОСОБА_4 забрати перешкоди для відведення стічних вод та рекомендувала: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 встановити септики для відведення витоків із вигрібної ями, що спричиняють отруєння ґрунтових вод та не заперечувати відведенню природних ґрунтових вод через земельну ділянку ОСОБА_1 . Однак, відповідач проігнорував вищезгадане рішення Спаської сільської ради, перешкоди для відведення природних ґрунтових вод не забрав.
 
На повторне звернення про вирішення земельного спору комісія Спаської сільської ради своїм актом обстеження домогосподарств від 08 серпня 2022 року рекомендувала: ОСОБА_4 відновити водовідведення із свого господарства, здійснивши прочищення (відновлення) існуючої канави через подвір`я ОСОБА_1 . Але у зв`язку з тим, що підступають ґрунтові води в нижній частині городу ОСОБА_4 рекомендувала ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 впорядкувати існуючу канаву, яка проходить через земельну ділянку ОСОБА_1 .
 
На будь-які зауваження ОСОБА_3 щодо усунення перешкод в користуванні існуючою водостічною канавою, відповідач відповідає агресією, а Спаська сільська рада самоусунулася від вирішення цього земельного спору.
 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив зобов`язати ОСОБА_1 усунути порушення правил добросусідства, а саме: не чинити перешкод в користуванні існуючою водостічною канавою для відведення стічних вод, що проходить через його господарство в АДРЕСА_1 та зобов`язати його не перекривати, а впорядкувати та прочистити існуючу водостічну канаву.
 
Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2024 року позов ОСОБА_3 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні канавою для відведення стічних вод, яка проходить через земельну ділянку з кадастровим номером 2624882901010020031, що в АДРЕСА_1 , шляхом її очищення для безперешкодного проходження стічних вод та заборони перекривати її у будь-який спосіб в майбутньому.
 
Додатковим рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2024 року вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2024 року та додаткове рішення цього суду від 20 березня 2024 року залишено без змін.
 
05 червня 2024 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що:
суд першої інстанції взагалі не мотивував та не вирішив питання, якої саме довжини, ширини, глибини, місця розташування на земельній ділянці ОСОБА_1 повинна бути облаштована канава для відведення стічних вод, яким саме нормам ДБН повинна відповідати така канава. Апеляційний суд на це не звернув уваги, оскільки облаштування канави для стічних вод є гідротехнічною спорудою, яка має певні технічні параметри, що має істотне значення для правильного вирішення справи, чим позбавив відповідача фундаментального права на справедливий суд для захисту його прав, як власника. При цьому, суд помилково захистив неіснуючі права позивача, також не визначив, яку площу канава повинна займати та у кого виникає обов`язок оплати за оренду частини земельної ділянки або ж компенсації за негативні наслідки проходження такої канави через подвір`я відповідача та біля його будинку;
заявлені вимоги про усунення порушень правил добросусідства, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом її очищення для безперешкодного проходження стічних вод та заборони перекривати її у будь-який спосіб в майбутньому не є ефективним способом захисту прав, оскільки задоволення таких вимог не призведе до відновлення прав позивача. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Проте судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі  висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 та від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18;
у матеріалах справи відсутній правовстановлюючий документ, який би вказував, що позивач є власником земельної ділянки про користування якою просить усунути перешкоди, а відтак не довів своє порушене право;
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам ( близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц та ін;
судами у порушення статті 89 ЦПК України не дано юридичної оцінки акту комісії Липовецької сільської ради від 12 червня 2020 року, згідно якого саме ОСОБА_4 за згодою ОСОБА_3 рекомендовано влаштувати стічну канаву для дощових вод, як і не надано оцінки акту обстеження домогосподарств від 26 квітня 2023 року згідно якого варіанти відведення стічних вод можуть бути інші.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)
 
Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про усунення порушень правил добросусідства, усунення перешкод в користуванні водостічною канавою.
 
Ця справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. 
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої, апеляційної чи касаційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
 
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
 
Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Спаська сільська рада Калуського району Івано-Франківської області, про усунення порушень правил добросусідства, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                     В. І. Крат
 
                                                                                              І. О. Дундар 
 
                                                                             Є. В. Краснощоков