КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                  
Справа № 364/665/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/439/2024
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
29 травня 2024 року                                                                                                 м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                 
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Кулікової С.В., Музичко С.Г.,                                                                  
                                         при секретарі      Даньшиній І.Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володарського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Ткаченко О.В.,-
     встановив:
 
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.
Після уточнення позовних вимог ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 : 9 940 грн 00 коп. матеріальної шкоди,                    15 000 грн 00 коп. завданої моральної шкоди, 6 850 грн 00 коп. судових витрат та 3 757 грн 60 коп. сплаченого судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 січня 2023 року перебуваючи за партою в приміщенні Володарського ліцею імені В.П.Мельника, син відповідачів збив стільця з парти та вдарив кутиком його залізної ніжки телефон, який належить сину позивача.
Оскільки спроби досудового врегулювання конфлікту не принесли результату, ОСОБА_1 звернулась до суду для вирішення даного спору.
Рішенням Володарського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.
На адресу Київського апеляційного суду надійшли клопотання від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розгляд справи за їх відсутності. Проти апеляційної скарги заперечують.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив із відсутності вини дитини у заподіянні шкоди, а тому батьки дитини не повинні нести відповідальність за завдану шкоду.
У задоволенні вимоги  про стягненні моральної шкоди судом відмовлено через недоведенність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювана шкоди та його вини.  
Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Встановлено, що 27 січня 2023 року, орієнтовно з 8:00 до 08:15 год ранку, перебуваючи за партою в приміщенні Володарського ліцею імені В.П.Мельника, син відповідачів ОСОБА_4 попросився сісти за парту  біля сина позивача ОСОБА_5 .  
ОСОБА_4 , збивши стільця з парти, вдарив кутиком його залізної ніжки мобільний телефон іРhоnе 11, який належить сину позивача.
02 червня 2023 року позивачем подана заява № 1188 про вчинення кримінального правопорушення до відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.
Відповідно до довідки про результати розгляду звернення від 30 червня 2023 року встановлено, що діями ОСОБА_4 не завдано суспільно небезпечних наслідків, які полягають у спричиненні знищення чи пошкодження чужого майна. Позивачу рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.
Згідно відповіді Володарського ліцею імені В.П. Мельника Володарської селищної ради вини навчального закладу в даній ситуації немає, заклад освіти не може нести відповідальності за особисті речі учнів, які є не обов`язковими в освітньому процесі. 
До позовної заяви долучено звіт до ремонту № 7986 від 10 липня 2023 року на суму 850 грн 00 коп. Відповідно до якого, ОСОБА_1 звернулася до сервісного центру Restart для здійснення ремонту пошкодженого телефону. Пристрій справний за винятком дисплейного модулю і аккумуляторної батареї. Для відновлення нормальної працездатності необхідно замінити пошкоджений дисплейний модуль, вартістю 9 940 грн 00 коп. та акумулятор вартістю                             4 100 грн 00 коп. Ремонт телефону не проводився.
Відповідно до долучених копій квитанцій з магазину COMFY від 26 грудня 2020 року, ОСОБА_1 придбано мобільний телефон марки іРhоn е 11 , вартістю 21 899 грн 00 коп., смарт захист - 1 000 грн 00 коп., мережевий зарядний пристрій Аррle 20w USB-C POVER ADAPTER (MHJ) - 799 грн 00 коп., підтримка іРhоnе/IP, чохол для смартфону - 199 грн 00 коп., стартовий пакет Vodafon - 1 грн 00 коп., ПП Comfi Helper База Інструкцій 1 місяць - 100 грн 00 коп.
Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначала, що відповідачі відмовляються відшкодовувати завдані сином збитки через відсутність їх вини.
Вказувала, що вона та її син зазнали значної моральної шкоди, яку ОСОБА_1 оцінює в розмірі 15 000 грн 00 коп. 
Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За абзацом 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Положеннями ч. 3 ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
 У постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі за                       № 904/5489/18 зазначено, що: «Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.»
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі № 213/2186/16-ц (провадження № 61-2517св19), зроблено висновок, що «при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди».
З урахуванням вищенаведених вимог закону та правових позицій Верховного Суду, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що шкода позивачу завдана внаслідок протиправних та винних дій сина відповідачів.
Доводи апеляційної скарги про те, що пошкодження мобільного телефону відбулось внаслідок неналежного нагляду відповідачами за сином, колегія суддів оцінює критично, оскільки судом не встановлена вина ОСОБА_4 та причинно-наслідковий зв`язок його дій і заподіяною шкодою.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 04 грудня 2023 року ухваленоз додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-    
   постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Володарського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 рокузалишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст складено 05 червня 2024 року.

 
Суддя-доповідач                                                                                            Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                             С.В. Кулікова

  
                                                                                                                          
                                                                                                                        С.Г. Музичко