Номер провадження: 22-ц/813/3721/24 
Справа № 501/1771/23
Головуючий у першій інстанції Смирнов В.В.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Карташова О.Ю., Стахової Н.В.,
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалуІллічівського міського суду Одеської області від 22 грудня 2023 року, постановлену Іллічівським міським судом Одеської області  у складі: судді Смирнова В.В. в приміщенні того ж суду, 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про визначення ліцензіатів та зобов`язання вчинити певні дії,    
                                     
                  в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який мотивувала тим, що, вона є власницею квартири АДРЕСА_1 та відповідно до діючого законодавства є малим приватним споживачем комунальних послуг, зокрема холодної та гарячої води, водовідведення, тепла, електричної енергії, послуг з утримання будинку.
Вказаний будинок знаходиться в управлінні ОСББ «Укржилстрой-2008».
З метою приведення взаємовідносин споживача та постачальника вказаних комунальних послуг позивачка зверталася до суду з позовом до ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (справа № 501/5193/21), в якому просила зобов`язати відповідача укласти з нею типовий договір, опломбувати лічильники холодної та гарячої води, тепла, електричної енергії до її квартири, надати особистий рахунок у визначеному Державою банку для сплати за спожиту електричну енергію, теплопостачання, водопостачання та водовідведення.
19 жовтня 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області ухвалив рішення, яким у задоволенні її позову відмовив. При цьому, суд встановив, що вказаний будинок знаходиться в управлінні ОСББ «Укржилстрой-2008», який є постачальником комунальних послуг, а саме електричної енергії, води, водовідведення та тепла. Тобто, позивачка звернулася до неналежного відповідача.
На думку позивачки, якщо суд встановив, що постачальником комунальних послуг, електричної енергії є ОСББ «Укржилстрой-2008», суд мав замінити неналежного відповідача на належного ОСББ «Укржилстрой-2008».
При цьому позивачка зазначає, що вона неодноразово зверталася до ОСББ «Укржилстрой-2008» з позовом щодо приведення постачання комунальних послуг до її квартири у відповідності до діючого законодавства, однак її вимоги кожного разу були залишені без задоволення.
Тому позивачка просила суд:
- на виконання вимоги діючого законодавства України визначити ліцензіатів, постачальників комунальних послуг, а саме холодної та гарячої води, водовідведення, тепла, електричної енергії, до ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , а також послуг з утримання будинку;
- залучити відповідачами у справі визначених Державою та судом ліцензіатів, постачальників комунальних послуг;
- зобов`язати визначених Державою та судом ліцензіатів, постачальників комунальних послуг заключити Договори зі споживачем, ОСОБА_1 , підготовлених постачальниками комунальних послуг на основі типових договорів.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 10 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ч. 3 ст. 175, ст. 177 ЦПК України, зокрема в позовній заяві не конкретизовано вимоги в вступній частині позовної заяви, а саме: не вказано відповідача, не обґрунтовано, чому суд повинен визначити коло відповідачів в той час, як це право належить позивачу, та надано заявнику 10-ти денний строк для усунення вказаних недоліків.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 22 грудня 2023 року позовну заяву на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України визнано неподаним та повернуто позивачу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, залучити відповідачами у справі визначених судом ліцензіатів постачальників комунальних послуг в місті Чорноморськ Одеської області, а саме до будинку АДРЕСА_2 . Постановити нове рішення, яким позовні вимоги позивачки задовольнити.
Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції мав визначити підприємства, ліцензіатів, постачальників комунальних послуг, залучити їх до участі у справі як відповідачів та зобов`язати виконати відповідні дії щодо приведення постачання комунальних послуг в межі діючого законодавства.
Оскільки у позивачки виникли розбіжності з управителем ОСББ «Укржилстрой-2008», внаслідок чого, у листопаді 2015 року квартиру відключено від постачання енергії, чим унеможливило проживання у вказаній квартирі.
Позивачка неодноразово зверталася до Іллічівського міського суду Одеської області за захистом свої конституційних прав, розгляд справ закінчувався неодноразовими відмовами у позовних вимогах.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_1 про визначення ліцензіатів та зобов`язання вчинити певні дії, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не усунуто недоліки позовної заяви, про які він вказав в ухвалі Іллічівського міського суду Одеської області від 10 травня 2023 року про залишення її позову без руху, що є підставою для повернення позовної заяви згідно ч. 3 ст. ст. 185 ЦПК України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Як вже встановлено вище судом, підставою залишення позовної заяви без руху стало те, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідала вимогам ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зокрема в позовній заяві позивачкою не вказано відповідача, не обґрунтовано, чому суд повинен визначити коло відповідачів, в той час, як це право належить позивачу.
Відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 42ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків,пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.
При цьому, відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем,не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків,зазначених у частинах першій та другій цієї статті,суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно уразі,якщо позивач доведе,що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Тобто, ЦПК України наділяє саме позивача правом визначити коло учасників справи, а суд може лише за його заявою залучити до участі у справі співвідповідача або замінити неналежного відповідача на належного.
Разом з тим, суд не уповноважений самостійно визначати коло учасників справи, залучати за своєю ініціативою відповідачів, співвідповідачів чи змінювати за своєю ініціативою неналежного відповідача на належного.
Цивільний процесуальний кодекс України визначає диспозитивність цивільного судочинства, яке здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Принцип змагальності один з основних принципів цивільного судочинства, а забезпечення змагальності одне з головних завдань судової реформи. Цей принцип створює необхідні умови для виявлення всіх обставин, що мають суттєве значення для справи, та винесення обґрунтованого рішення. Цивільний процес є змаганням осіб у доведенні перед судом своєї позиції (наявності порушеного права чи інтересу, що потребує захисту, або його відсутності). Принцип змагальності передбачає, що учасники справи, якщо вони прагнуть отримати сприятливе рішення для себе чи осіб, на захист прав яких пред`явлений позов, зобов`язані повідомити всі суттєві для справи юридичні факти, пред`явити докази, здійснити інші процесуальні дії, що мають переконати суд у правоті цієї сторони. Сутність принципу змагальності полягає у тому, що кожна зі сторін пред`являє свої докази позивач в обґрунтування своїх вимог, відповідач в обґрунтування заперечень щодо них чи визнання вимог, а суд аналізує їх та робить свої висновки. Процесуальна рівність сторін виступає умовою реалізації принципу змагальності, оскільки змагатися у відстоюванні своїх прав та інтересів сторони можуть лише в однакових правових умовах. З іншого боку, принцип процесуальної рівноправності сторін забезпечується змагальною формою судочинства, яка надає їм можливість в рівній мірі «змагатись» перед судом. Змагальність у цивільному судочинстві полягає в такому: 1) дії суду залежать від вимог позивача й заперечень відповідача, суд вирішує справу в обсязі заявлених сторонами вимог; 2) можливість вільного використання сторонами засобів доказування; 3) можливість для сторін брати участь у розгляді справи особисто або через представника; 4) кожна сторона самостійно доводить факти, що є обґрунтуванням її вимог і заперечень. 
Таким чином, оскільки при розгляді справи суд керується принципом змагальності сторін, він не має права втручатися у визначений позивачем спосіб захисту своїх прав.
Суд зобов`язаний вирішити спір за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Суд за клопотанням позивача замінює неналежного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як належного співвідповідача. При цьому пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість,встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.
Позивачкою не усунуто зазначені судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки позовної заяви та не вказана відповідача, не обґрунтовував, чому саме суд повинен визначити коло відповідачів, в той час, як це право належить виключно позивачу.
Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено обґрунтовану ухвалу про повернення позовної заяви на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, у зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви, яка скасуванню не підлягає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, тому ухвалу суду, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд
                             
                                        п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 22 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Дата складення повного тексту постанови –14 травня 2024 року.

Судді:                                                                                М.В Назарова
                                                                                      
                                                                                        О.Ю. Карташов
                                                                                       
Н.В. Стахова