СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року                           м. Харків                     Справа № 905/1135/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя  Шевель О.В.
за участю секретаря судового засідання Довгань А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" (вх. №97 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 26.12.2023 у справі №905/1135/23, ухвалене суддею Лейбою М.О. у приміщенні Господарського суду Донецької області, повне рішення складено 27.12.2023, 
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ,
до відповідача Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", м.Краматорьк, Донецька область,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України",
про стягнення 1001495985,16 грн вартості безпідставно набутого майна – природного газу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 26.12.2023 у справі №905/1135/23 задоволено частково позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до відповідача Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення 1.001.495.985,16 грн вартості безпідставно набутого майна – природного газу. Стягнуто з Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" (код ЄДРПОУ 03337119) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (код ЄДРПОУ 20077720) 483.193.181,52 грн вартості безпідставно набутого майна-природного газу та 453.233,64 грн витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" звернулось через підсистему "Електронний Суд" 05.01.2024 до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 26.12.2023 по справі №905/1135/23 в частині стягнення з Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" 483.193.181,52 грн вартості безпідставно набутого майна-природного газу та 453.233,64 грн витрат зі сплати судового збору та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог; стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" 543881,00 грн судового збору.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2024, для розгляду зазначеної апеляційної скарги визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Шевель О.В., суддя Лакіза В.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" (вх. №97 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 26.12.2023 у справі №905/1135/23; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 27 лютого 2024 року о 12:15 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104, доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 09.02.2024, для подання заяв, клопотань, тощо - 22.02.2023.
29.01.2024 до суду апеляційної інстанції через систему "Електронний суд" від представника третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 1422), в якому надано пояснення щодо обставин справи, зокрема, ТОВ "Оператор ГТС України" зазначило таке:
-на ринку природного газу використовуються ЕІС-коди, що присвоєні відповідно до регламенту EIC-схеми для кодування та ідентифікації в енергетиці. Кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один EIC-код, крім операторів газорозподільних систем, яким присвоюються окремі EIC-коди для обліку природного газу на власні потреби, а також покриття об`ємів (обсягів) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі. Схема ідентифікації вимагає, щоб присвоєні ЕІС-коди були унікальними та незмінними протягом довгого періоду часу, що обумовлює відсутність в інформаційній платформі назв споживачів, а ідентифікація здійснюється виключно по ЕІС-коду;
-згідно з пунктом 3 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, якщо для споживача відповідно до рішення Кабінету Міністрів України визначений постачальник із спеціальними обов`язками, на якого в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ такому споживачу (який не має права відмовити такому споживачу в укладанні договору постачання природного газу), оператор газотранспортної системи реєструє такого постачальника за споживачем на інформаційній платформі (на випадок відсутності у такого споживача постачальника). Оператор газотранспортної системи надсилає через інформаційну платформу всім постачальникам із спеціальними обов`язками реєстр закріплених за ними споживачів. У разі якщо споживач, який додатково включений до реєстру постачальника із спеціальними обов`язками, буде виключений з реєстру інших постачальників у певний період постачання, вважається, що діючим постачальником такого споживача у цьому періоді буде визначений закріплений за ним постачальник із спеціальними обов`язками. Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ХІV Кодексу ГТС при розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги природного газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи. Отже, можливість стверджувати, що небаланс ЗПТ створився та був врегульований по якомусь окремому споживачу, а також відокремити подачі на точках входу для такого споживача у оператора ГТС, відсутня;
-крім цього, третя особа повідомила, що замовником послуг транспортування НАК "Нафтогаз України" (ЕІС – код 56X9300000003502) врегульовано обсяги добових небалансів за березень 2021 року та квітень 2021 року. Обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56XQ000039D3B00R за період з 01.03.2021 по 31.03.2021 та з 01.04.2021 по 30.04.2021 внесено в алокацію постачальника НАК "Нафтогаз України" (ЕІС – код 56X9300000003502) та становить: з 01.03.2021 по 31.03.2021 – 25 946 866,33 м3; з 01.04.2021 по 30.04.2021 – 4 328 395,86 м3.
Заявник просить врахувати даний відзив при винесені постанови по справі №905/1135/23, та проводити судові засідання у справі №905/1135/23, у тому числі призначене на 27.02.2024, без участі представника ТОВ "Оператор ГТС України".
02.02.2024 до суду апеляційної інстанції через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 1688), в якому просить відмовити ОКП "Донецьктеплокомуненерго" у задоволенні апеляційної скарги та рішення Господарського суду Донецької області від 26.12.2023 у справі №905/1135/23 залишити без змін, судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на те, що за змістом договорів ПСО та Положення №867, постачання газу не є безумовним, а здійснюється виключно за умови дотримання вимог визначених у пункті 11 Положення, проте ОКП "Донецьктеплокомуненерго" не дотрималося вимог у зв`язку з чим у НАК "Нафтогаз України" не було правових підстав постачати ОКП "Донецьктеплокомуненерго" природний газ у березні та квітні 2021, а ОКП "Донецьктеплокомуненерго" було зобов`язано самостійно припинити відбір природного газу. Відтак, за твердженням позивача, ОКП "Донецьктеплокомуненерго" відбір природного газу самостійно не припинило, внаслідок чого безпідставно набуло природний газ з ресурсу НАК "Нафтогаз України" об`ємом 30275262,19 куб.м. Вважає, що судом першої інстанції було вірно застосовано до спірних правовідносин положення ст.1212-1213 ЦК України, оскільки ОКП "Донецьктеплокомуненерго" у березні 2021 та квітні 2021 всупереч Положенню №867, меті й юридичному змісту договорів ПСО набуло природний газ без належної правової підстави, а також на підставі належних та допустимих доказів вірно встановлено споживання ОКП "Донецьктеплокомуненерго" у березні-квітні 2021 року природного газу загальним об`ємом 30275262,19 куб.м.
05.02.2024 до суду апеляційної інстанції через систему "Електронний суд" від представника Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" Суворової Олени Олександрівни надійшла заява (вх. №1758) про участь у судових засіданнях в межах справи №905/1135/23, у тому числі призначеному на 27 лютого 2024 року, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Також 08.02.2024 до суду апеляційної інстанції через систему "Електронний суд" від представника Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" Авчиєва Тимура Омаровича надійшла заява (вх. №2052) про участь у судових засіданнях в межах справи №905/1135/23, у тому числі призначеному на 27 лютого 2024 року, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Вказані заяви задоволені ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.02.2024.
13.02.2024 до суду апеляційної інстанції через систему "Електронний суд" від представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" адвоката Будника Богдана Андрійовича надійшла заява (вх. №2230) про участь у судових засіданнях в межах справи №905/1135/23, у тому числі призначеному на 27 лютого 2024 року, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яку задоволено ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2024.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2024 у зв`язку з відпусткою судді Лакізи В.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.
Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 27.02.2024 розпочалось в режимі відеоконференції за участю представників позивача та відповідача. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.02.2024, зокрема, оголошено перерву в судовому засіданні до 02 квітня 2024 року до 11:30 годині; повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, пр.Незалежності, 13, 1-й поверх, зал №104; ухвалено судове засідання у справі №905/1135/23, призначене на 02 квітня 2024 року об 11:30 годині, в апеляційному провадженні за апеляційною скаргою Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", провести за участю представників Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" Суворової Олени Олександрівни та Авчиєва Тимура Омаровича та представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" адвоката Будника Богдана Андрійовича, в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку.
Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 02.04.2024 розпочалось в режимі відеоконференції за участю представників позивача та відповідача. Представник відповідача надав пояснення щодо обставин справи, з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, зокрема, наголошував на тому, що споживання спірного газу відбулось на підставі укладених договорів ПСО, а тому не є безпідставно набутим майном, а також зазначив про наявність судових спорів щодо об`ємів спожитого природного газу. Представник позивача заперечував проти доводів апелянта, зазначивши про споживання природного газу відповідачем поза межами укладених договорів через недотримання відповідачем умов, виключно за яких відбувається таке споживання за цими договорами. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.04.2024, зокрема, оголошено перерву в судовому засіданні до 16 квітня 2024 року до 14:45 годині; повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, пр.Незалежності, 13, 1-й поверх, зал №104; ухвалено судове засідання у справі №905/1135/23, призначене на 16 квітня 2024 року о 14:45 годині, в апеляційному провадженні за апеляційною скаргою Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", провести за участю представників Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" Суворової Олени Олександрівни та Авчиєва Тимура Омаровича та представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" адвоката Будника Богдана Андрійовича, в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку.
09.04.2024 до суду апеляційної інстанції через систему "Електронний суд" від представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла письмова промова у судових дебатах (вх. № 5039), в якій позивач просить долучити до матеріалів справи цю письмову промову у судових дебатах у справі №905/1135/23; відмовити ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в задоволенні апеляційної скарги та рішення Господарського суду Донецької області від 26.12.2023 у справі №905/1135/23 залишити без змін; судові витрати покласти на відповідача.
Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 16.04.2024 розпочалось в режимі відеоконференції за участю представника скаржника, який підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 26.12.2023 у справі №905/1135/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, а тому просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (ухвали суду апеляційної інстанції від 02.04.2024 про оголошення перерви) до електронного кабінету учасника справи, сформованою в програмі Діловодство спеціалізованого суду.
Таким чином, під час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 цього Кодексу.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).
Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені частиною першою статтею 42 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов`язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників іншого учасника справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини. 
Статтею 11 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання.
Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 №867 (далі - Положення №867) на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач, НАК "Нафтогаз України") було покладено спеціальні обов`язки постачати природний газ виробникам теплової енергії на умовах та у порядку визначених у Положенні №867.
Пунктом 11 Положення №867 було визначено умови щодо належного рівня розрахунків з НАК "Нафтогаз України" та погашення існуючої заборгованості, у разі виконання яких виробник теплової енергії отримував право з 01.11.2018 по 20.05.2021 придбавати природний газ у НАК "Нафтогаз України"
Окрім цього, пунктом 11 Положення №867 було визначено, що постачання природного газу здійснюється за спеціальними цінами, визначеними у такому Положенні та на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії.
Між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", , код ЕІС-56Х9300000003502, (далі - постачальник, позивач, НАК "Нафтогаз України") та Обласним комунальним підприємством "Донецьктеплокомуненерго", код 56ХQ000039D3B00R, (далі - споживач, відповідач, ОКП "ДТКЕ") укладено договори постачання природного газу від 25.09.2020 №20/21-4001-ТЕ-6, №20/21-4002-ТЕ-6/8, №20/21-4003-БО-6, №20/21-4004-БО-6/8, №20/21-4005-КП-6, №20/21-4006-КП-6/8, №20/21-4007-РО-6 (з додатковими угодами до них) (далі – договори ПСО) (т.1, а.с.16-122).
Згідно преамбули цих договорів усі вони укладені на підставі Закону України "Про ринок природного газу", Положення № 867, Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (зі змінами та доповненнями), Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, Кодексу газотранспортної системи (далі – Кодекс ГТС), затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493.
Відповідно до пункту 1.1 договорів постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цих договорів.
Природний газ постачається за цими договорами, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2 договорів).
Відповідно до пункту 2.1 договору №20/21-4001-ТЕ-6, сторони погодили, що природний газ передається споживачу у жовтні 2020-квітні 2021 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 111021,526 тис. куб.м., в тому числі березень 2021 в обсязі 17117,703 тис. куб. м., квітень 2021 в обсязі 3257,884 тис. куб. м.
Відповідно до пункту 2.1 договору №20/21-4002-ТЕ-6/8, сторони погодили, що природний газ передається споживачу у жовтні 2020-квітні 2021 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 69,422 тис. куб.м., в тому числі за березень 2021 в обсязі 10,702 тис. куб. м., за квітень 2021 в обсязі 2,038 тис. куб. м.
Відповідно до пункту 2.1 договору №20/21-4003-БО-6, сторони погодили, що природний газ передається споживачу у жовтні 2020-квітні 2021 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 21263,488 тис. куб.м., в тому числі за березень 2021 в обсязі 3278,960 тис. куб. м., за квітень 2021 в обсязі 646,320 тис. куб. м.
Відповідно до пункту 2.1 договору №20/21-4004-БО-6/8, сторони погодили, що природний газ передається споживачу у жовтні 2020-квітні 2021 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 491,548 тис. куб.м., в тому числі за березень 2021 в обсязі 75,781 тис. куб. м., за квітень 2021 в обсязі 14,416 тис. куб. м.
Відповідно до пункту 2.1 договору №20/21-4005-КП-6, сторони погодили, що природний газ передається споживачу у жовтні 2020-квітні 2021 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 6021,943 тис. куб.м., в тому числі за березень 2021 в обсязі 931,039 тис. куб. м., за квітень 2021 в обсязі 179,573 тис. куб. м.
Відповідно до пункту 2.1. договору №20/21-4006-КП-6/8, сторони погодили, що природний газ передається споживачу у жовтні 2020-квітні 2021 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 24,538 тис. куб.м., в тому числі за березень 2021 в обсязі 3,783 тис. куб. м., за квітень 2021 в обсязі 0,719 тис. куб. м.
Відповідно до пункту 2.1. договору №20/21-4007-РО-6, сторони погодили, що природний газ передається споживачу у жовтні 2020-квітні 2021 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 31,036 тис. куб.м., в тому числі за березень 2021 в обсязі 4,785 тис. куб. м., за квітень 2021 в обсязі 0,911 тис. куб. м.
Згідно з пунктом 3.2 договорів ПСО постачання природного газу за цими договорами здійснюється постачальником виключно за умови одночасного виконання всіх таких умов:
1) виконання споживачем вимог пункту 11 Положення;
2) включення споживача постачальником до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі оператора ГТС. Включення споживача постачальником до Реєстру споживачів постачальника здійснюється виключно за умови дотримання споживачем вимог пункту 11 Положення;
3) відсутності реєстрації споживача в реєстрі будь-якого іншого постачальника природного газу.
Відповідно до пункту 3.3 договорів ПСО, якщо споживач порушив умови пункту 11 Положення, постачальник протягом періоду порушення вимог пункту 11 Положення не здійснює постачання газу за цим договором та не передає споживачу замовлений згідно з пунктом 2.1 договору обсяг природного газу.
За умовами пункту 3.4 договорів ПСО, при настанні обставин, визначених пунктом 3.3. договору, постачальник направляє споживачу повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газопостачання з дати, зазначеної в повідомленні. Копія цього повідомлення надається споживачу на електронну адресу, зазначену в розділі 12 договору, а також оператору ГРМ, зазначеному в п.2.6. договору. Газопостачання припиняється постачальником з дати, зазначеної в повідомленні.
За змістом пункту 3.5 договорів відповідальність за будь-які наслідки, які виникають в результаті порушення споживачем умов пункту 11 Положення № 867, покладаються виключно на споживача.
За змістом пункту 4.2 договорів 25.09.2020 №20/21-4001-ТЕ-6 (в редакції додаткової угоди № 7 від 26.03.2021), №20/21-4002-ТЕ-6/8 (в редакції додаткової угоди №8 від 26.03.2021 та № 9 від 28.04.2021), №20/21-4003-БО-6 (в редакції додаткової угоди № 6 від 26.03.2021 та № 7 від 28.04.2021, №20/21-4004-БО-6/8, №20/21-4005-КП-6, №20/21-4006-КП-6/8 (в редакції додаткової угоди №7 від 26.03.2021 та № 8 від 28.04.2021), №20/21-4007-РО-6, ціна за 1000 куб. м природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі Прейскуранту.
Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 березня 2021 року за цими договорами становить 6279,77 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ – 7535,724 грн.
До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 - 124,16 грн за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20% , усього разом з ПДВ -148,99 грн.
Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 березня 2021 року природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування – 6403,93 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ – 7684,72 грн.
Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року (включно) за цими договорами становить 6522,860 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 7827,432 грн.
До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 - 124,16 грн за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20% , усього разом з ПДВ -148,99 грн.
Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 6647,02 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 7976,42 грн.
Порядок та умови проведення розрахунків визначені розділом 5 укладених між сторонами договорів.
Зокрема, пунктом 5.1 договорів встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.
Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.
Згідно з пунктом 5.3 спірних договорів оплата за природний газ здійснюється таким чином:
1) споживач перераховує кошти за природний газ на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, відкритий в установі уповноваженого банку, за реквізитами відповідно до розділу 12 договору;
2) постачальник зараховує кошти, які надійшли від споживача на рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, відкритий в установі уповноваженого банку, як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості;
3) кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як оплата за поточний розрахунковий період виключно за умови відсутності заборгованості за цим договором;
4) кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата виключно за умови відсутності заборгованості за цим договором та здійснення повних розрахунків за поточний розрахунковий період;
5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника за реквізитами відповідно до розділу 12 договору.
Пунктом 5.4 договорів передбачено, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем:
1) у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання;
2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;
3) у третю чергу погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ, компенсація вартості послуг на відключення та відшкодування збитків.
Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 6.2 договорів споживач зобов`язаний самостійно контролювати власне використання природного газу за договором і не допускати відхилення фактичних обсягів використання газу більше ніж на 10% від замовлених без їх коригування шляхом підписання додаткової угоди; самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в разі:
- порушення строків оплати за договором про постачання природного газу;
- перевищення обсягів використання газу, зазначених у пункті 2.1 договору, без їх коригування додатковою угодою;
- не включення/виключення споживача до/з Реєстру споживачів постачальників інформаційній платформі оператора ГТС;
- в інших випадках, передбачених договором та законодавством.
За змістом підпункту 1 пункту 6.3 договорів постачальник має право ініціювати заходи з припинення (обмеження) постачання природного газу споживачеві в разі невиконання споживачем пункту 11 Положення.
Відповідно пункту 10.6 договорів ПСО, сторони зафіксували, що договори з усіма додатками і доповненнями, складені за повного розуміння предмета та умов договору.
Таким чином, у договорах ПСО сторони погодили механізм, відповідно до якого постачання природного газу здійснюється за умови дотримання ОКП "Донецьктеплокомуненерго" вимог пункту 11 Положення №867, ОКП "Донецьктеплокомуненерго" самостійно контролює використання газу та самостійно припиняє використання природного газу у випадку порушення вимог щодо розрахунків.
Укладені сторонами договори набирають чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діють у частині постачання природного газу до 30 квітня 2021 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 договорів).
Позивач зазначає, що відповідач порушив вимоги пункту 11 Положення №867, а саме відповідно до укладених між ним та НАК "Нафтогаз України" договорів станом на 23.02.2021 рівень розрахунків становив - 74%, а розмір заборгованості становив 1045971389,98грн; станом на 23.03.2021 рівень розрахунків становив - 72%, а розмір заборгованості становив 1205308189,98грн. Відтак, ОКП "Донецьктеплокомуненерго" не було виконано умови щодо розрахунків.
Крім того, між НАК "Нафтогаз України" та споживачем договори про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ згідно з типовим договором не укладались.
Також споживачем не було подано позивачу графіки погашення заборгованості.
За твердженням НАК "Нафтогаз України" вказане свідчить про невиконання ОКП "Донецьктеплокомуненерго" жодної з умов пункту 11 Положення №867, що свідчить про відсутність у позивача правових підстав постачати відповідачу природний газ у березні-квітні 2021 року, а у відповідача виник обов`язок самостійно припинити використання природного у зазначеному періоді.
Листом № 23/3-251-21 від 26.02.2021, надісланим поштою на офіційну адресу місцезнаходження відповідача, а також на електронну адресу, зазначену в розділі 12 договорів, позивач повідомив відповідача про припинення (обмеження) газопостачання й вимагав від останнього самостійно припинити газоспоживання з 07.00 год 01 березня 2021 року у зв`язку із заборгованістю за договорами в загальній сумі 1548266464,71 грн станом на 26.02.2021; листом № 23/3-387-21 від 26.03.2021, надісланим поштою на офіційну адресу місцезнаходження відповідача, а також на електронну адресу, зазначену в розділі 12 договорів, позивач повідомив відповідача про припинення (обмеження) газопостачання й вимагав від останнього самостійно припинити газоспоживання з 07.00 год 01 березня 2021 року у зв`язку із заборгованістю за договорами в загальній сумі 1705410376,29 грн станом на 26.03.2021. Отримання відповідачем поштового відправлення позивач доводить наданими рекомендованими поштовими повідомленнями, а електронного відправлення – скріншотом (т.2, а.с.205-210).
Також, з матеріалів справи вбачається, що 23.12.2019 між НАК "Нафтогаз України" (далі-замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (ТОВ "Оператор ГТС України") укладено договір на транспортування природного газу №1907000468 (зі змінами і доповненнями згідно додаткових угод), виходячи з положень пунктів 8.4, 9.3, 9.6 якого НАК "Нафтогаз України" має сплатити ТОВ "Оператор ГТС України" вартість добових небалансів на підставі надісланого рахунку, навіть за умови незгоди з вартістю добових небалансів, а також ще до врегулювання розбіжностей у судовому порядку; відповідно до положень пунктів 9.1, 9.2 договору №1907000468 у разі виникнення у НАК "Нафтогаз України" добового небалансу "Оператор ГТС України" здійснює купівлю/продаж природного газу НАК "Нафтогаз України" в обсягах добового небалансу (т.2, а.с.155-168).
Таким чином, позивач зазначає, що у момент отримання природного газу на точці виходу ГТС для врегулювання негативного небалансу, такий газ подається вже як придбаний замовником в ТОВ "Оператор ГТС України", а тому НАК "Нафтогаз України", як власник придбаного таким чином газу, має за нього розрахуватися з ТОВ "Оператор ГТС України" навіть за наявності заперечень. 
31.03.2021 ТОВ "Оператор ГТС України" складено односторонній акт №03-2021-1907000468 врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць березень 2021 (далі – акт №03-2021) (т.2, а.с.186-188), у відповідності до змісту якого ТОВ "Оператор ГТС України" на підставі договору №1907000468 здійснено врегулювання щодобових небалансів НАК "Нафтогаз України" обсягом 49144179,14 куб.м на загальну суму 457.324.576,13грн (з них 25.946.866,33 куб.м. відібраних ОКП "Донецьктеплокомуненерго" у березні 2021).
20.04.2021 НАК "Нафтогаз України" здійснено оплату ТОВ "Оператор ГТС України" 457324576,13грн за врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць березень 2021 року згідно акту №03-2021, що підтверджується банківською випискою від 20.04.2021 (т.2, а.с.192-193).
30.04.2021 ТОВ "Оператор ГТС України" складено односторонній акт №04-2021-1907000468 врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць квітень 2021 року (далі – акт №04-2021) (т.2, а.с.189-191), у відповідності до змісту якого ТОВ "Оператор ГТС України" на підстав договору №1907000468 здійснено врегулювання щодобових небалансів НАК "Нафтогаз України" (з них 4.238.395,86 куб.м. відібраних ОКП "Донецьктеплокомуненерго" у квітні 2021).
20.05.2021 НАК "Нафтогаз України" здійснено оплату ТОВ "Оператор ГТС України" 238068148,23грн за врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць квітень 2021 згідно акту №04-2021, що підтверджується банківською випискою від 20.05.2021 (т.2, а.с.194-196).
У серпні 2023 року позивач - НАК "Нафтогаз України", звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" про повернення безпідставно набутого майна, в якій просив зобов`язати відповідача повернути НАК "Нафтогаз України" в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 30275262,19куб.м.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договорів постачання природного газу від 25.09.2020 в частині дотримання вимог п.11 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 р. № 867 (далі Положення № 867), у зв`язку з чим постачання газу на підставі цих угод у березні та квітні 2021 року не здійснювалось, тому у цей період природний газ набутий ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в обсязі 30275262,19 куб.м без достатньої правової підстави та має бути повернутий згідно ст.ст.1212, 1213 ЦК України.
В подальшому від НАК "Нафтогаз України" до суду надійшла заява про зміну предмету позову (вх. №8944/23 від 22.09.2023), відповідно до якої позивач просив стягнути з ОКП "Донецьктеплокомуненерго" 1.001.495.985,16 грн вартості безпідставно набутого майна – природного газу, зазначаючи про те, що природній газ є речовиною, яка споживається в момент її отримання, а тому не може бути повернута, в зв`язку з чим відшкодовуванню підлягає вартість безпідставно набутого майна на підставі ч.2 ст.1213 ЦК України. 
Вказана заява була прийнята до розгляду ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.09.2023 (т.4, а.с.39-44).
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилався, зокрема, на те, що постачання газу відбулось на підставі договорів постачання природного газу від 25.09.2020 №20/21-4001-ТЕ-6, №20/21-4002-ТЕ-6/8, №20/21-4003-БО-6, №20/21-4004-БО-6/8, №20/21-4005-КП-6, №20/21-4006-КП-6/8, №20/21-4007-РО-6; позивач не вірно розрахував вартість природного газу; заявлений об`єм природного газу не був спожитий відповідачем за березень-квітень 2021 року та оскаржуються в судовому порядку. 
В свою чергу, за твердженням позивача, відбір ОПК "Донецьктеплокомуенерго" природного газу в обсязі 30275262,19куб.м. підтверджується звітами алокацій ТОВ "Оператор ГТС України" за березень та квітень 2021 року, відповіддю ТОВ "Оператор ГТС України" та відомостями з інформаційної платформи ТОВ "Оператор ГТС України", ОПК "Донецьктеплокомуенерго" було зобов`язано самостійно контролювати використання газу та самостійно припинити його використання у випадку порушення вимог щодо розрахунків. Враховуючи, що відповідач без достатньої правової підстави набув природний газ з ресурсу НАК "Нафтогаз України" у березні та квітні 2021 року з урахуванням пояснень від 21.12.2023 на переконання позивача, відповідно до приписів ст.1213 Цивільного кодексу України ціною для визначення вартості відшкодування на момент розгляду справи судом є ціна за природний газ визначена станом на грудень 2023 – 15960,00грн. за тис.куб.м. з ПДВ. 
26.12.2023 місцевим господарським судом ухвалено оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Вказане рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позовних вимог мотивоване тим, що у період березень - квітень 2021 року у зв`язку з невиконанням відповідачем умов пункту 11 Положення №867, споживання ним природного газу на підставі договорів ПСО не здійснювалося, у спірний період відповідачем в порушення пункту 6.2 договорів не вживалися заходи щодо самостійного припинення споживання природного газу, а було відібрано природний газ у березні - квітні 2021 у загальному обсязі 30275262,19куб.м, що підтверджується відомостями ТОВ "Оператор ГТС України". Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що у відповідача були правові підстави на відбір газу у спірний період, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для відбору газу з газотранспортної системи, а отже відповідач безпідставно здійснив відбір природного газу, що належав НАК "Нафтогаз України" в загальному обсязі 30275262,19 куб.м. у березні-квітні 2021 року.
Враховуючи приписи частини 2 статті 1213 ЦК України, а також приймаючи до уваги, що вартість природного газу з часом змінюється, судом першої інстанції застосовано актуальні ціни на природний газ на момент вирішення спору по суті та прийняття рішення (а саме ціни на природний газ станом на грудень 2023 року - 15960,00 грн. з ПДВ за тис. куб. м.) та встановлено, що вартість  природного газу, яка підлягає відшкодуванню, становить 483.193.181,52 грн (15960,00грн - ціна газу за тис.куб.м з ПДВ х 30275262,19 куб.м - обсяг газу), а тому позов задоволено частково у сумі 483.193.181,52 грн.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається, зокрема, на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми ст. 1212-1213 ЦК України, оскільки природний газ, спожитий відповідачем у березні 2021 та квітні 2021 року не є безпідставно набутим майном, споживання природного газу у спірний  період відбулося виключно на підставі договорів, укладених з позивачем, а саме договорів постачання природного газу № 20/21-4001-ТЕ-6, №20/21-4002-ТЕ-6/8,№20/21-4003-БО-6,№20/21-4004-БО-6/8, №20/21- 4005-КП-6, № 20/21-4006-КП-6/8, №20/21-4007-РО-6 (далі – договори ПСО). Вважає, що судом першої інстанції помилково не застосовано норми ст. 629 ЦК України (обов`язковість договору), ст. 625 ЦК України (відповідальність за порушення грошового зобов`язання), які підлягали застосуванню, оскільки належним способом захисту у цьому спорі є стягнення заборгованості в рамках укладених договорів.
З посиланням на висновки Верховного суду, викладені в постанові по справі №905/748/18 від 04.07.2019, вважає, що неналежний рівень розрахунків відповідача за договорами ПСО не є підставою для не надання позивачем відповідачу газу в рамках цих договорів.
За твердженням скаржника, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини, на які відповідач посилався, як на підставу своїх заперечень, зокрема, стосовно неналежного судового захисту позивача, застосування договірної ціни згідно прейскурантів на газ, фактично спожитих об`ємів природного газу за спірний період, наявності судових рішень, відповідно до яких частина об`ємів природного газу, спожитого відповідачем у березні-квітні 2021 року була безпідставно донараховано АТ "Донецькоблгазом" та фактично не споживалася відповідачем, недоведеність споживання у спірний період газу об`ємом 30275262,19куб.м.
Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, зазначає таке.
Предметом розгляду у цій справі є заявлені позивачем до відповідача вимоги про стягнення вартості безпідставно набутого майна - природного газу у визначених ним обсягах та розмірі, з посиланням на несанкціонований відбір відповідачем природного газу за відсутності будь-яких підстав для його відбору у спірний період (березень та квітень 2021 року).
Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору постачання природного газу, є господарськими зобов`язаннями, тому згідно з положеннями статей 4, 173-175, частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частин 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.
Згідно з частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовують загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Згідно з частиною першою статті 12 Закону України № 329-VIII від 9 квітня 2015 року (із змін. і доп.) "Про ринок природного газу" (далі - Закон № 329-VIII), в редакції станом на час укладення сторонами спірних договорів, постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.
Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 2 ст. 12 Закону №329-VIII).
За частиною третьою статті 12 Закону № 329-VIII права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
За змістом частини п`ятої статті 12 Закону № 329-VIII договір постачання повинен містити такі істотні умови:
1) обов`язок постачальника забезпечити споживача всією необхідною інформацією про загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов`язки постачальника та споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником і споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з таким постачальником шляхом її розміщення на офіційному веб-сайті постачальника;
2) обов`язок постачальника забезпечити споживача інформацією про обсяги та інші показники споживання природного газу таким споживачем на безоплатній основі;
3) обов`язок постачальника повідомити споживачу про намір внесення змін до договору постачання природного газу в частині умов постачання до початку дії таких змін та гарантування права споживача на дострокове розірвання договору постачання, якщо нові умови постачання є для нього неприйнятними;
4) обов`язок постачальника забезпечити споживачу вибір способу оплати з метою уникнення дискримінації;
5) обов`язок постачальника забезпечити споживача прозорими, простими та доступними способами досудового вирішення спорів з таким постачальником;
6) порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.
Крім того, відповідно до підпункту 12 пункту 5 розділу II Правил постачання природного газу, в редакції на час спірних правовідносин, серед істотних і обов`язкових умов такого договору має бути визначено перелік випадків, коли постачання природного газу може бути обмежено/припинено споживачу, та порядок обмеження/припинення, а по споживачу, що не є захищеним відповідно до Правил про безпеку постачання природного газу, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в нафтогазовій галузі, додаткові вимоги, визначені в зазначених Правилах.
Відповідно до пункту 8 розділу II Правил постачання природного газу постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладений обов`язок постачати природний газ певній категорії споживачів, у тому числі в певних обсягах, не мають права відмовити таким споживачам, об`єкти яких знаходяться на закріпленій території цих постачальників, в укладанні договору постачання природного газу (з урахуванням певних обсягів та цін, якщо вони будуть встановлені для постачальника) за умови дотримання цими споживачами вимог цих Правил та чинного законодавства України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року № 357 затверджено Примірний договір про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії.
За частиною четвертою статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктом господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст.
Отже, згідно зі статтею 11 Закону № 329-VIII та відповідно до пункту 11 Положення № 867 господарські взаємовідносини сторін щодо постачання й споживання природного газу мають враховувати положення зазначеного примірного договору та можуть мати узгоджені сторонами особливості щодо виконання й припинення договірних зобов`язань; постачання природного газу виробникам теплової енергії за укладеними договорами не є безумовним та може бути обмеженим, а договірні зобов`язання з постачання припиненими за обставин, передбачених Положенням № 867.
За результатом юридичного аналізу укладених сторонами договорів ПСО суд доходить висновку, що всі вони відповідають вимогам зазначених нормативних актів; встановлені пунктами 3.2, 3.3, 3.4, 3.6 умови постачання природного газу, порядок припинення/обмеження постачання, в тому числі фізичного, не суперечать чинному законодавству.
Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість виконання договору сторонами.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Позивач стверджує про порушення відповідачем умов пункту 11 Положення №867, що підтверджує відсутність у НАК "Нафтогаз України" правових підстав постачати природний газ відповідачу на підставі договорів ПСО.
Так, за змістом пункту 11 Положення № 867 виробник теплової енергії має право з 1 листопада 2018 року по 20 травня 2021 року придбавати природний газ для всіх категорій використання природного газу у НАК "Нафтогаз України" у разі виконання таких умов:
1) укладення виробником теплової енергії договору постачання природного газу з НАК "Нафтогаз України" відповідно до законодавства;
2) виконання виробником, на якого станом на 30 вересня 2015 р. поширювалася дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання" або якому надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс або індивідуально визначене майно з вироблення теплової енергії, що використовувалися виробником теплової енергії, на якого станом на 30 вересня 2015 р. поширювалася дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", обов`язку щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання.
Крім того, виробнику теплової енергії необхідно виконати одну з таких умов:
досягнення станом на 23 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу, рівня розрахунків виробника теплової енергії (без урахування штрафних санкцій), за усіма укладеними з НАК "Нафтогаз України" договорами про постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) не нижче 90 відсотків (у період з 1 грудня 2018 р. до 1 квітня 2019 р. - не нижче 78 відсотків, а для виробника теплової енергії, управління майном якого здійснює Фонд державного майна і який використовує природний газ для виробництва теплової та електричної енергії, у період з 16 листопада 2018 р. до 1 квітня 2019 р. та у період з 1 жовтня 2019 р. до 20 травня 2021 р. - не нижче 60 відсотків); або
укладення з НАК "Нафтогаз України" договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ згідно з типовим договором у рамках реалізації Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (за наявності відповідної заборгованості) та виконання зазначеного договору; або
подання виробником теплової енергії до НАК "Нафтогаз України" погодженого НАК "Нафтогаз України" та виконавчим органом відповідної місцевої ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 1 січня 2021 р. щодо всіх договорів з НАК "Нафтогаз України"), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, виданої НАК "Нафтогаз України", та виконання такого графіка, а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядку розрахунків, установленого між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).
Зміст договорів ПСО свідчить про письмову домовленість сторін відносно того, що постачальник зобов`язаний постачати, а споживач має право отримувати товар за цими договорами виключно у випадку дотримання п.11 Положення № 867, що зроблено споживачем не було.
Відповідачем не оспорюється факт його заборгованості за спожитий природний газ в межах договорів ПСО станом на 23.02.2021 у загальній сумі 1.045.971.389,98 грн, станом на 23.03.2021 у загальній сумі 1.205.308.189,98 грн, не забезпечення ним рівня розрахунків з позивачем не нижче 90%, а також відсутність укладеного ним із позивачем договору про реструктуризацію заборгованості чи то погодженого НАК "Нафтогаз України" та виконавчим органом місцевої ради графіка погашення указаної заборгованості.
За вказаних обставин, відповідно до Положення № 867 та пунктів 3.2 - 3.4 договорів у березні-квітні 2021 року у позивача не виникло обов`язку постачати природний газ за договорами, а у відповідача не виникло права на його споживання/придбання. Відповідно, позивач мав право, а як відповідальна особа за обсяги споживання - мав обов`язок припинити постачання природного газу відповідачу. У свою чергу відповідач мав обов`язок припинити/обмежити використання природного газу у березні та квітні 2021 року.
Аналогічні обов`язки щодо самостійного припинення споживання природного газу передбачено пунктом 21 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 (далі - Правила постачання природного газу), а також пунктом 35 примірного договору постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 357.
Викладене повністю узгоджується з частинами першою та другою статті 212 Цивільного кодексу України, згідно з якими особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина).
Відтак, спожитий відповідачем у березні-квітні 2021 року природний газ в обсязі 30275262,19 куб. м не обумовлений обов`язком позивача щодо його постачання й правом відповідача на його споживання/придбання в межах укладених між ними договорів.
Про необхідність самостійно припинити газоспоживання з 01 березня 2021 року та з 01 квітня 2021 року позивач повідомляв відповідача відповідно до пункту 3.4 договорів завчасно, 26.02.2021 та 26.03.2021 відповідно як поштовою кореспонденцією, так і електронним листом, що підтверджується наявними у справі доказами.
Проте, як свідчать матеріали справи, у спірний період відповідачем в порушення пункту 6.2 договорів не вживалися заходи щодо самостійного припинення споживання природного газу, а було відібрано природний газ у березні - квітні 2021 у загальному обсязі 30275262,19куб.м.
Відтак, внаслідок порушення договорів з боку споживача на підставі ч.1 ст.611 ЦК України настав правовий наслідок, встановлений цими договорами у вигляді припинення зобов`язання постачальника постачати природний газ на виконання договору у березні та квітні 2021 року, у зв`язку з чим, отримавши вимоги постачальника, споживач мав припинити споживання, однак з ресурсу постачальника в названих двох місяцях отримав природний газ без належної правової підстави. 
Відповідні обставини було вірно встановлено судом першої інстанції.
Щодо обсягів спожитого природного газу у спірний період, слід зазначити таке.
В свою чергу, згідно пункту 3 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, що затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – НКРКЕП) від 30.09.2015 №2493 (далі – Кодекс ГТС), якщо для споживання відповідно до рішення Кабінету Міністрів України визначений постачальник із спеціальними обов`язками, на якого в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ такому споживачу (який не має права відмовити такому споживачу в укладанні договору постачання природного газу), оператор газотранспортної системи реєструє такого постачальника за споживачем на інформаційній платформі (на випадок відсутності у такого споживача постачальника). Оператор газотранспортної системи надсилає через інформаційну платформу всім постачальникам із спеціальними обов`язками Реєстр закріплених за ними споживачів.
У разі якщо споживач, який додатково включений до Реєстру постачальника із спеціальними обов`язками, буде виключений з Реєстру інших постачальників у певний період постачання, вважається, що діючим постачальником такого споживача у цьому періоді буде визначений закріплений за ним постачальник із спеціальними обов`язками.
Зазначені норми Кодексу ГТС наділили оператора газотранспортної системи правом самостійно реєструвати на інформаційній платформі постачальника із спеціальними обов`язками за споживачем, у визначених випадках.
У березні та квітні 2021 оператор газотранспортної системи самостійно зареєстрував постачальника НАК "Нафтогаз України" за споживачем ОКП "Донецьктеплокомуненерго" на інформаційній платформі, що підтверджується відомостями з такої платформи.
Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, з моменту реєстрації споживача за постачальником на інформаційній платформі постачальник стає відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем.
Загальний зміст положень 6 розділу XIV Кодексу ГТС свідчить, що подача замовником послуг транспортування обсягів природного газу в газотранспортну систему протягом кожної газової доби повинна дорівнювати сукупності відбору таким замовником (його споживачами) природного газу з газотранспортної системи протягом цієї газової доби.
Коли сукупна добова подача замовником природного газу в газотранспортну систему менша за сукупний відбір цим замовником (його споживачами) природного газу з газотранспортної системи виникає негативний небаланс.
Відповідно до пунктів 4, 5 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС:
небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспонування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до  алокації;
алокація – обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників;
добовий небаланс – це сума коштів, яку замовник послуг транспортування сплачує або отримує відповідно до розміру добового небалансу.
Відповідно до пункту 7 глави 6 розділу XIІ Кодексу ГТС алокація відборів природного газу споживача можлива тільки на замовника послуг транспортування природного газу, що є діючим постачальником такого споживача згідно з даними Реєстру споживачів постачальника. 
Згідно відомостей з інформаційної платформи ОКП "Донецьктеплокомуненерго" спожило природний газ у березні 2021 обсягом 25946866,33куб.м. та у квітні 2021 обсягом 4328395,86куб.м., а разом всього 30275262,19 куб.м.
Таким чином, оскільки позивач не подавав обсягів природного газу для відбору відповідачем, проте у зазначений період відповідач безпідставно відібрав 30275262,19 куб. м. природного газу, у НАК "Нафтогаз України" виник негативний небаланс в розмірі різниці між поданими позивачем в газотранспортну систему та безпідставно відібраними відповідачем обсягами природного газу. Вказане призвело до виникнення у НАК "Нафтогаз України" обов`язку здійснити оплату за такий небаланс ТОВ "Оператор ГТС України".
Відомості щодо обсягу спожитого газу відповідачем підтверджуються звітами алокацій ТОВ "Оператор ГТС України" за березень та квітень 2021 року, листом ТОВ "Оператор ГТС України" від 08.06.2023, наданим у відповідь на адвокатський запит від 01.06.2023, та відомостями з інформаційної платформи ТОВ "Оператор ГТС України" щодо відповідача. 
Кодекс ГТС передбачає функціонування інформаційної платформи, яка в силу приписів закону є достовірним джерелом інформації об`ємів розподіленого природного газу.
Згідно відомостей з інформаційної платформи ОКП "Донецьктеплокомуненерго" було відібрано у березні 2021 природний газ обсягом 25.946.866,33 куб. м та у квітні 2021 природний газ обсягом 4.328.395,86 куб.м, а разом усього 30.275.262,19 куб.м.
Відповідні доказами були долучені НАК "Нафтогаз України" до позовної заяви та досліджені судом першої інстанції під час розгляду справи. 
В свою чергу, апелянтом не спростовано обставин щодо відібрання ОКП  "Донецьктеплокомуненерго" природного газу у березні 2021 обсягом 25.946.866,33 куб.м та у квітні 2021 обсягом 4.328.395,86 куб.м, а разом усього 30.275.262,19 куб.м.
Посилання скаржника на наявність судових рішень у справах №905/2080/21 та № 905/2122/21, а також наявність господарських справ №905/528/23, №905/539/23, №905/555/23, №905/540/23, №905/556/23, №905/559/23, №905/602/23, №905/613/23, №905/614/23, №905/627/23, №905/686/23, №905/684/23, №905/685/23, не спростовує наведених висновків, оскільки вказані господарські спори стосовно визнання недійсним та скасування рішень Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, оформлених протоколами засідання комісії з розглядання актів про порушення, не стосуються спірних правовідносин між НАК "Нафтогаз України" та ОКП "Донецьктеплокомуненерго", НАК "Нафтогаз України" не є стороною у цих справах, та відповідачем не доведено внесення або наявності можливості внесення будь-яких змін до визначених обсягів відібраного ОКП "Донецьктеплокомуненерго" природного газу за спірний період на підставі ухвалених рішень (зокрема, по справах №905/2080/21, №905/2122/21).
З цих підстав, колегія відхиляє твердження апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права внаслідок не зупинення провадження у даній справі до розгляду судових справ №905/528/23, №905/539/23, №905/555/23, №905/540/23, №905/556/23, №905/559/23, №905/602/23, №905/613/23, №905/614/23, №905/627/23, №905/686/23, №905/684/23, №905/685/23.
Окрім цього, згідно змісту висновків Верховного Суду, що викладені у постанові у справі №910/3232/22 від 24.05.2023, Кодекс ГТС не передбачає можливості здійснення ретроспективної реєстрації на інформаційній платформі Оператора ГТС на минулий період. Положення Кодексу ГТС не передбачають порядку здійснення коригувань в Інформаційній платформі та внесення даних після завершення звітного періоду. Ефективним способом захисту у цьому випадку будуть вимоги про стягнення на його користь грошових коштів, завданих неналежним виконанням зобов`язання, зокрема, неустойки та/або збитків.
Таким чином, Верховним Судом зроблено висновки про те, що внесення змін до інформаційної платформи щодо об`ємів природного газу є неможливим, що також свідчить про відсутність підстав для зупинення провадження у даному випадку.
За вказаних обставин споживання відповідачем у березні та квітні 2021 року природного газу за наявної заборгованості й не вжиття ним заходів для створення передбачених пунктом 11 Положення №867 умов для постачання/придбання природного газу у цей період є таким, що здійснювалося безпідставно; спожитий відповідачем у березні та квітні 2021 року природний газ обсягом 30.275.262,19 куб.м є безпідставно набутим.
З огляду на заявлені позивачем предмет та підстави позову між сторонами у цій справі виникли правовідносини щодо повернення безпідставно набутого майна.
Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права, урегульовані нормами, закріпленими у главі 83 Цивільного кодексу України.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Передбачений інститутом кондикції вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Отже предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права (подібні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 (провадження №12-182гс18) та від 13.02.2019 у справі №320/5877/17 (провадження №14-32цс19)).
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Аналіз положень статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що ця стаття стосується позадоговірних зобов`язань з повернення безпідставно набутого, збереженого майна (кондикційні зобов`язання), що виникають за наявності одночасно таких умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна(відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
При цьому, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України
Такі висновки щодо застосування положень глави 83 Цивільного кодексу України та, зокрема статті 1212 Цивільного кодексу України, є сталими у судовій практиці та викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28 грудня 2021 року у справі № 911/1101/21, від 06 червня 2022 року у справі № 903/142/21 та в інших.
Отже, основна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або звертає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок меж збільшенням майна в однієї особи i відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №916/2478/20, від 04.05.2022 у справі №903/359/21, від 05.10.2022 у справі №904/4046/20).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/13271/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18, від 16.09.2022 у справі №913/703/20).
Підсумовуючи, можна дійти висновку, що в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Виключенням є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку із зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов.
Така правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 910/17567/19 (п.п. 67-68) з посиланням на постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 (п.п. 150-152, 154).
У частині четвертій статті 236 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.
Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що у відповідача були правові підстави на відбір газу у спірний період, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність у відповідача правових підстав для відбору газу з газотранспортної системи, а отже відповідач безпідставно здійснив відбір природного газу, що належав НАК «Нафтогаз України» в загальному обсязі 30275262,19 куб.м. у березні-квітні 2021.
Наведене спростовує твердження апелянта в цій частині.
За змістом статті 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі; у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно, відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. В той же час, природний газ не може бути повернений в натурі, а тому правомірним є відшкодовування вартості безпідставно набутого майна - природного газу на підставі частини 2 статті 1213 ЦК України.
Розмір відшкодування вартості майна визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Тобто береться до уваги ринкова вартість майна на момент подання позову, яка далі може бути переглянута на момент прийняття судом рішення.
Судом першої інстанції під час вирішення даної справи, з урахуванням наданих позивачем пояснень від 21.12.2023, зазначено про те, що відповідно до інформації щодо ціни природного газу станом на 19.12.2023, оприлюдненої на сайті ТОВ "Оператор ГТС України", середньозважена ціна природного газу становить 15960,00 грн з ПДВ за тис. куб. м; аналогічні відомості щодо ціни природного газу станом на 16.12.2023, оприлюднені на сайті Української енергетичної біржі, а вартість природного газу становить 15960,00 грн з ПДВ за тис. куб. м.
Відтак, враховуючи приписи частини 2 статті 1213 ЦК України, а також приймаючи до уваги, що вартість природного газу з часом змінюється, суд першої інстанції дійшов висновку про застосування актуальних цін на природний газ на момент вирішення спору по суті та прийняття рішення, а тому при вирішенні даного спору застосував ціни на природний газ станом на грудень 2023 року (15960,00 грн з ПДВ за тис. куб. м), та здійснивши розрахунок вартості безпідставно відібраного відповідачем природного газу, встановив, що вартість природного газу яка підлягає відшкодуванню становить 483.193.181,52 грн (15960,00грн - ціна газу за тис.куб.м. з ПДВ х 30275262,19 куб.м. - обсяг газу = 483193181,52 грн).
Висновки суду першої інстанції, узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.12.2021 по справі №916/1577/19.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин ціну іншу, ніж та що була визначена в договорах ПСО є необґрунтованими з огляду на висновки, викладені у цій постанові щодо відсутності правових підстав постачати ОКП "Донецьктеплокомуненерго" природний газ у березні та квітні 2021 року за договорами ПСО, а відтак й відсутні підстави для розрахунку вартості безпідставно набутого майна за ціною цих договорів. 
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для часткового задоволення позову у сумі 483193181,52 грн.
Наведене свідчить, що доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оскаржуване рішення відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для його скасування в оскарженій частині.
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 26.12.2023 у справі №905/1135/23- без змін
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Донецької області від 26.12.2023 у справі №905/1135/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 22.04.2024.

Головуючий суддя                                                                     В.О. Фоміна

Суддя                                                                                           О.О. Крестьянінов  

Суддя                                                                                           О.В. Шевель