ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024 року          м.Дніпро         Справа №  908/329/16

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б., 
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.
представники сторін:
від позивача: не з`явився; 
від відповідача: Дамірова Н.Н. (поза межами суду); 
від скаржника: Ванжа О.І. (в залі суду); 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу  Господарського суду Запорізької області від 22.11.2023 (суддя Боєва О.С., повний текст підписаний 29.11.2023) у справі №908/329/16
За скаргою Публічного акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України під час виконання судового рішення у справі № 908/329/16
за позовом: Державного підприємства “Енергоринок” (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27)
до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14)
про стягнення 605 752 478 грн 14 коп. основного боргу за договором № 4243/02 від 29.08.2007р., 126 852 203 грн 61 коп. пені, 9379906 грн. 10 коп. річних процентів, 74 573 115 грн 29 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 445416 грн 34 коп. штрафу

Орган державної виконавчої служби: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул.Городецького, 13)
                                             ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.11.2023 у справі №908/329/16 скаргу Публічного акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України під час виконання судового рішення у справі № 908/329/16 задоволено.
Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо прийняття постанови від 06.10.2023 ВП № 55890429 про розшук майна боржника.
Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.10.2023 ВП № 55890429 про розшук майна боржника.

Не погодившись із зазначеною ухвалою до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити. 
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що:
-          державним виконавцем прийнято постанову про розшук майна боржника (транспортних засобів) від 06.10.2023 у ВП № 55890429, а не про звернення стягнення на зазначене майно боржника. Винесення постанови про розшук майна (транспортних засобів) та звернення стягнення на майно боржника є різними виконавчими діями, тому такі дії мають різні правові наслідки. Сам по собі розшук майна боржника ще не означає обов`язковості його (майна) вилучення, реалізації або передачі стягувачеві, оскільки у випадку достатності для виконання рішення суду коштів боржника, які знаходяться на його рахунках або отримані від реалізації іншого майна, реалізація розшукуваного майна, яке є основним інструментом в діяльності боржника є необов`язковою;
-          доказів вжиття до винесення постанови про розшук майна всіх можливих і необхідних заходів, спрямованих на виконання судового рішення, Скаржником не надано;
-          виконавчі дії, вчинені державним виконавцем є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства та спрямовані на ефективне, своєчасне виконання судового рішення, яке не виконано боржником добровільно.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить ухвалу Господарського суду Запорізької області від 22.11.2023 у справі № 908/329/16 залишити без змін, апеляційну скаргу -  без задоволення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 25.12.2023 здійснено запит матеріалів справи №908/329/16 із Господарського суду Запорізької області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
19.01.2024 матеріали справи №908/329/16 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.01.2024 (суддя – доповідач Іванов О.Г.), апелянту відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху через неподання доказів оплати судового збору у встановленому порядку і розмірі (3028,00 грн) та неподання доказів направлення скарги учасникам процесу. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
14.02.2024 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 24.01.2024  подано заяву про усунення недоліків, до якої додано платіжну інструкцію №29 від 30.01.2024 про оплату судового збору в розмірі 3028,00 грн., а також докази направлення скарги на адреси сторін.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 22.11.2023 у справі  № 908/329/16; розгляд справи № 908/329/16 призначено у судовому засіданні на 17.04.2024 на 16:30 год. 
У судовому засіданні 17.04.2024 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача та скаржника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.03.2016 у справі №908/329/16 позов Державного підприємства “Енергоринок” задоволено частково.
Cтягнуто (з урахуванням ухвали суду про виправлення описок від 30.03.2016) з Відкритого акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” на користь Державного підприємства “Енергоринок” 605 752 478 грн. 14 коп. основного боргу, 30 000    000  грн. пені, 9 379 906 грн. 10 коп. річних процентів, 74 573 115 грн. 29 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 445 416  грн. 34 коп. штрафу. Виконання рішення розстрочено на 3 роки шляхом стягнення щомісяця рівними частинами, починаючи з березня 2016 р., по 20 004 192 грн. 11 коп. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто (з урахуванням ухвали суду про виправлення описок від 27.07.2016) з Відкритого акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” на користь Державного підприємства “Енергоринок” 206 700 грн. судового збору. 
Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.06.2016 рішення Господарського суду Запорізької області від 14.03.2016 у справі № 908/329/16 скасовано в частині надання розстрочки виконання рішення на три роки. В іншій частині рішення залишено без змін. З ВАТ “Запоріжжяобленерго” на користь ДП “Енергоринок” стягнуто судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 227 370,00грн.
На виконання вказаного рішення господарським судом були видані відповідні накази від 21.06.2016.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.11.2016 виправлено помилку та описку, допущені в наказі Господарського суду Запорізької області у справі №908/329/16 від 21.06.2016 та викладено його у наступній редакції: 
“Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, код ЄДРПОУ 00130926) на користь Державного підприємства “Енергоринок” (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, код ЄДРПОУ 21515381) 605752478 (шістсот п`ять мільйонів сімсот п`ятдесят дві тисячі чотириста сімдесят вісім) грн. 14 коп. основного боргу, 30000000 (тридцять мільйонів) грн. пені, 9379906 (дев`ять мільйонів триста сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шість) грн. 10 коп. річних процентів, 74573115 (сімдесят чотири мільйони п`ятсот сімдесят три тисячі сто п`ятнадцять) грн. 29 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 445416 (чотириста сорок п`ять тисяч чотириста шістнадцять) грн. 34 коп. штрафу”. Визначено, що наказ від 21.06.2016 у справі № 908/329/16 слід виконувати з урахуванням даної ухвали.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 27.02.2018 відкрито виконавче провадження №55890429 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 21.06.2016 № 908/329/16. 
Вказане виконавче провадження перебуває у зведеному виконавчому проваджені №51096769, в якому об`єднано 11 виконавчих проваджень про стягнення з ПАТ “Запоріжжяобленерго” грошових коштів на користь ДП “Енергоринок” на підставі виконавчих документів виданих Господарським судом Запорізької області.
03.11.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла скарга Публічного акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” в порядку ст. 339 ГПК України на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України під час виконання судового рішення у справі № 908/329/16. 
Скарга обґрунтована тим, що прийняття державним виконавцем постанови від 06.10.2023 ВП № 55890429 про розшук майна боржника (в даному випадку транспортних засобів) порушує норми Закону України “Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” та блокує роботу підприємства, що забезпечує енергетичну інфраструктуру Запорізької області, що, в свою чергу, становить загрозу для можливості забезпечення життєдіяльності населення цілого регіону.
За наслідками розгляду заяви господарським судом прийнято оскаржувану ухвалу у даній справі.

Задовольняючи заяву, суд керувався тим, що на ПАТ “Запоріжжяобленерго” поширюється дія мораторію, встановленого ст. 1 Закону України “Про введення мораторію на примусову реалізацію майна”, що унеможливлює вчинення виконавчих дій, наслідком яких може бути примусова реалізація (відчуження) основних засобів виробництва боржника.
В порушення ст. 1 Закону “Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” в межах примусового виконання рішення у справі №    908/329/16 державним виконавцем винесено постанову про оголошення розшуку майна ПАТ “Запоріжжяобленерго” - транспортних засобів, які є основними засобами та безпосередньо використовуються у виробництві.
Розшук у межах виконавчого провадження № 55890429 майна боржника – транспортних засобів, які належать ПАТ “Запоріжжяобленерго”, безпосередньо направлено на їх арешт та подальшу реалізацію (примусове відчуження) цього майна, в іншому ж випадку зазначені виконавчі дії не мали б практичного сенсу, оскільки усі виконавчі дії та заходи, передбачені Законом України “Про виконавче провадження”,  вживаються  виконавцем виключно з метою забезпечення виконання судового рішення. 
Таким чином, дії державного виконавця щодо прийняття постанови від 06.10.2023 ВП №55890429 про розшук майна боржника є неправомірними.  

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Постановою державного виконавця від 27.02.2018 відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 21.06.2016 № 908/329/16. В подальшому, вчинення виконавчих дій відносно ПАТ "Запоріжжяобленерго" зупинено у зв`язку із включенням (перебуванням) ПАТ "Запоріжжяобленерго" в переліку об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації.
Відповідно до пункту 5 розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.12.2022  № 1212-р «Про внесення зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.09.2021  № 1222», зміни щодо виключення ПАТ "Запоріжжяобленерго" з переліку об`єктів великої приватизації державної власності набувають чинності з 30.06.2023.
Постановою державного виконавця від 04.07.2023 поновлено вчинення виконавчих дій відносно Товариства.
06.10.2023 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі ВПВР МЮ) прийнято постанову про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук 76 транспортних засобів.
Постановою від 06.10.2023 звернено стягнення на майно Товариства, яке є основними засобами та безпосередньо використовуються у виробництві, в розумінні Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна". Відповідно до ст. 1 вказаного Закону встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків. Частка держави в статутному капіталі Товариства складає 60,2475%.
Скаржник в апеляційній скарзі зазначив:
- що "відповідно до відповіді МВС, наданої в автоматизованому режимі за боржником зареєстровані транспортні засоби, місцезнаходження якого державному виконавцеві невідоме та яке слід оголосити в розшук". Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження (далі АСВП) таку відповідь державним виконавцем отримано 20.07.2023. А транспортні засоби оголошено в розшук 06.10.2023, вже після отримання від боржника декларації про доходи та майно, в якій зазначено про майно, що безпосередньо використовується та не використовується у виробництві, а також вказано місцезнаходження такого майна.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що транспорт, що оголошено в розшук не перебуває в розділі ХІ декларації про доходи та майно, яка була надана боржником на вимогу державного виконавця (докази отримання Відділом ДВС декларації про доходи та майно містяться в матеріалах справи та підтверджуються самим скаржником).
- "02.10.2023 до Відділу від Боржника надійшли відомості про транспорті засоби...".
Тобто, будучі обізнаним з цією інформацією, державний виконавець 06.10.2023, в порушення ст. 1 Закону «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», оголошує в розшук (з метою подальшого опису та реалізації) транспортні засоби боржника, що безпосередньо використовуються у виробництві.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, із норм Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що оголошення розшуку майна боржника спрямоване на звернення стягнення на відповідне майно боржника, яке полягає в його арешті, вилученні та подальшій примусовій реалізації з метою виконання судового рішення.
Враховуючи, що на ПАТ "Запоріжжяобленерго" поширюється дія встановленого ст. 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» № 2864 мораторію на примусове відчуження майна, це унеможливлює звернення стягнення на майно органами Державної виконавчої служби.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що "винесення постанови про розшук майна та звернення стягнення на майно боржника є різними виконавчими діями".  В той же час, в апеляційній скарзі, державний виконавець посилається на норми ч. 5 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" - разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно.
Скаржник стверджує, що "сам по собі розшук майна ще не означає обов`язковості його (майна) вилучення, реалізації..." "Державним виконавцем не вживаються заходи щодо звернення стягнення на майно".
В той же час, відповідно до ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", якою керується державний виконавець, у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.
Відповідно до п. 2, 2-1 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, наслідком оголошення в розшук транспортного засобу є тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським.  тимчасове затримання здійснюється у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до ст. 36 Закону України “Про виконавче провадження”. Тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку. При цьому витрати пов`язані з розшуком покладаються на боржника.
Розшук в межах виконавчого провадження майна боржника транспортних засобів, які належать ПАТ «Запоріжжяобленерго», безпосередньо направлений на їх арешт та подальшу реалізацію (примусове відчуження) цього майна, в іншому ж випадку зазначені виконавчі дії не мали б практичного сенсу, оскільки усі виконавчі дії та заходи, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", вживаються виконавцем виключно з метою забезпечення реального виконання судового рішення.
Виконання постанови державного виконавця про розшук транспортних засобів є обов`язковою для виконання поліцією (як вказує скаржник в апеляційній скарзі). Тобто, для розшуку транспортних засобів (зупинки, вилучення, доставлення на спеціальний майданчик) долучаються працівники поліції. Працівники поліції, особливо в умовах наявного воєнного стану займають особливе місце в системі органів держави та приймають участь в безпосередньому вирішенні завдань оборони держави. Прийняття ж подібних постанов, які "не означають обов`язковості вилучення майна" свідчить про нераціональне використання робочого часу державного службовця, а також про неповагу до праці осіб інших державних органів, зокрема роботи поліції.
           21.06.2016 постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.10.2023 ВП № 55890429 про розшук майна боржника прийнята в рамках виконання наказу Господарського суду Запорізької області у справі №908/329/16 від 21.06.2016 про стягнення заборгованості з ПАТ "Запоріжжяобленерго" на користь Державного підприємства «Енергоринок».
08.03.2024 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення платоспроможності окремих державних підприємств у сфері енергетики, що перебувають у критичному стані" від 07.02.2024 № 3577-IX, яким внесено зміни до Закону України "Про виконавче провадження".
Так, відповідно до пункту 15 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" до 1 січня 2026 року:
зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та кошти) у виконавчих провадженнях, за якими боржниками є оператори системи розподілу, що здійснюють розподіл електричної енергії на територіях ліцензованої діяльності, до складу яких входять території, на яких велися бойові дії станом на 31 грудня 2023 року, або території, тимчасово окуповані Російською Федерацією станом на 31 грудня 2023 року, відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, щодо заборгованості, яка утворилася перед Державним підприємством "Енергоринок";
підлягають зняттю накладені арешти на кошти та/або майно операторів системи розподілу, що здійснюють розподіл електричної енергії на територіях ліцензованої діяльності, до складу яких входять території, на яких велися бойові дії станом на 31 грудня 2023 року, або території, тимчасово окуповані Російською Федерацією станом на 31 грудня 2023 року, відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, щодо заборгованості, яка утворилася перед Державним підприємством "Енергоринок".
ПАТ "Запоріжжяобленерго" є оператором системи розподілу та діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території Запорізької області, що видана відповідно до Постанови НКРЕКП від 13.11.2018 № 1415.
Більша частина території Запорізької області станом на 31.12.2023 знаходилась та продовжує знаходиться в Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004.
Наведене свідчить про безпідставність накладеного арешту та обґрунтованість поданої відповідачем скарги на дії органу виконавчої служби. 

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 " Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За встановлених обставин справи, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на її заявника.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -  
                                                           
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу  Господарського суду Запорізької області від 22.11.2023 у справі № 908/329/16 - залишити без задоволення.
Ухвалу  Господарського суду Запорізької області від 22.11.2023 у справі № 908/329/16 – залишити без змін.
Судові витрати Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено та підписано суддями Івановим О.Г., Верхогляд Т.А. 25.04.2024, суддею Парусніковим Ю.Б. 13.05.2024. 

Головуючий суддя                                                                                 О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                    Т.А. Верхогляд

Суддя                                                                                                               Ю.Б. Парусніков