П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/13035/23	
                                                                                                                                                      Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н.В.
          Дата і місце ухвалення 26.02.2024р., м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:       Бойка А.В.,
                        суддів:     Федусика А.Г.,
                                         Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення    Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 р. у справі №400/13035/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:  
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.03.2018 року по 29.07.2019 року та з 29.03.2022 року по дату виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у розмірі 4463,15 грн. щомісяця відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;
- зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.03.2018 року по 29.07.2019 року та з 29.03.2022 року по дату виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у розмірі 4463,15 грн щомісяця відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024р. позов частково задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 29.07.2019 року у фіксованій величині, яка розраховується як різниця між сумою індексації 4463,15 грн і розміром підвищення доходу, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078. 
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплатити щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 29.07.2019 року у фіксованій величині, яка розраховується як різниця між сумою індексації 4463,15 грн і розміром підвищення доходу, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
У задоволенні позовних вимог позивача щодо нарахування та виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 29.03.2022р. по 28.10.2023р. відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , та Військова частина   НОМЕР_1 подали апеляційні скарги, обґрунтовані посиланням на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги   ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення частини позовних вимог, оскільки на його переконання він має право на отримання щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення, в тому числі за період з 29.03.2022р. по 28.10.2023р. Також вважає, що приймаючи судове рішення у справі судом не враховано правову позицію Верховного Суду щодо необхідності визначення суми щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення, що підлягає виплаті на його користь. 
Військова частина НОМЕР_1 обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги посилається на відсутність у позивача права на індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині за період з 01.03.2018 року по 24.10.2023 року, відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.
Зважаючи на зазначене апелянти просять скасувати рішення суду першої інстанції та з урахуванням наведених вище обставин прийняти нове судове рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги належать частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 26.06.2014 року проходив службу у Військовій частині   НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової  частини   НОМЕР_2 (по особовому складу) від 31.05.2019р. №21 позивача звільнено з військової служби у запас, відповідно до пп. «а» ч.3 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок  і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.03.2022р. №77 призвано на військову службу, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.10.2023р. №828 звільнено з військової служби, відповідно до пп. «б» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок  і військову службу» (за станом здоров`я).
12 жовтня 2023р. ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із рапортом про нарахування та виплату щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині з 01.03.2018 року по 29.07.2019 року та з 29.03.2022 року по дату виключення зі списків особового складу.
Листом від 20.10.2023р. Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за вказаний вище період.
Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду першої інстанції з відповідним позовом. 
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції визнав право позивача на отримання щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 29.07.2019 року яка розраховується як різниця між сумою індексації 4463,15 грн і розміром підвищення доходу, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
В частині вимог, що стосуються нарахування та виплати фіксованої індексації за період з 29.03.2022р. по 28.10.2023р. відмовив, з підстав їх необґрунтованості.
Колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції щодо права позивача на отримання щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення, проте не погоджується з періодом за який відповідач має здійснити її нарахування, а також обраним судом способом відновлення порушених прав позивача, виходячи з наступного.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених   Конституцією України   гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає   Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991р. (далі - Закон №1282-ХІІ).
Положеннями   статті 1 Закону №1282-ХІІ   визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі   статтею 2 Закону №1282-ХІІ   індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону №1282-ХІІ   визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього   Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078   затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).
Пункт 1-1 Порядку №1078 загалом дублює приписи статей   3,   4 Закону №1282-ХІІ   деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться індексація.
Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
30.08.2017р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.
Зазначена постанова набрала чинності з 01.03.2018р.
Згідно із абз.2 п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку №1078.
Так, відповідно до абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Насамперед слід зауважити, що Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».
Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).
У цьому контексті колегія суддів зауважує, що у даній справі правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 1 березня 2018 року не є спірними.
Щодо «фіксованої» суми індексації, то дійсно   Закон №1282-ХІІ   і Порядок №1078 такого поняття не містять.
Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції   постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
Проте, постановою Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 1 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає колегії суддів підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується   законом   і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, колегія суддів доходить висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності   постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають підстави зробити висновок, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу ОСОБА_1 військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, військова частина не нараховувала і не виплачувала позивачу цей вид індексації за період з 01.03.2018 року по 29.07.2019 року.
У цьому контексті колегія суддів зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування врахуванню підлягає: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року; сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року; чи перевищує розмір підвищення доходу суму можливої індексації.
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в січні 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Висновки колегії суддів у даній справі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23 березня 2023 року по справі №400/3826/21, від 06 квітня 2023 року по справі №420/11424/21 та від 09 травня 2023 року по справі №400/12702/21.
Як вбачається з витягу з карток особового рахунку ОСОБА_1 за лютий-березень 2018 року, грошове забезпечення позивача в лютому 2018 року становило 6745,44 грн. (з урахуванням щомісячної грошової винагороди) у березні 2018 року   9758,72грн.
За таких умов, у березні 2018 року грошовий дохід позивача збільшився на 3013,28 грн. порівняно з лютим 2018 року.
У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1 762,00 грн., величина приросту індексу споживчих цін 253,30%   (з урахуванням підвищення посадового окладу з січня 2008 року), про що зазначено в листі Міністерства соціальної політики   України від 28.09.2021р.   №5211/0/290-21/51.
Як вже зазначалося, відповідно до абз.5 п.4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018р. помножений на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100, а саме:
1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.
Відповідно до абз.4 п.5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, у даному випадку: 4463,15 грн.   - 3013,28 грн. = 1449,87 грн.
Таким чином, починаючи з березня 2018 року по 29.07.2019 року сума індексації з урахуванням пункту 5 Порядку №1078 підлягала виплаті позивачу у розмірі 1449,87 грн. щомісячно.
А відтак, на думку колегії суддів, належним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах буде зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 1449,87 грн. на місяць за період з 01.03.2018 року по 29.07.2019 року, включно в загальній сумі 24647,79 грн. (17 міс. х 1449,87 грн), відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позову в частині вимог про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у фіксованій величині з 29.03.2022 року по 31.12.2022р., оскільки за змістом п. 10-2 Порядку №1078 новоприйняті військовослужбовці набувають таке право лише з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу). 
Водночас, право позивача на отримання поточної індексації за відповідний період не є предметом спору у даній справі. 
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2023р. по 28.10.2023р., колегія суддів зауважує, що пунктом 3 розділу Прикінцеві положення Закону   України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»   було зупинено на 2023 рік дію, зокрема,   Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Вказаний пункт   Закону   є чинним та неконституційним не визнавався.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, підстави для визнання протиправною бездіяльності військової частини Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2023р. по 28.10.2023р. відсутні, оскільки не проведення індексації грошового забезпечення було вчинено відповідачем з урахуванням діючих норм законодавства.
Колегія суддів враховує, що позивачу з грудня 2018 року по липень 2019 року індексація грошового забезпечення виплачувалася внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку №1078 та її загальний розмір становить 944,50 грн.
Проте, виплата вказаної індексації не спростовує необхідність щомісячної виплати позивачу індексації-різниці у розмірі 1449,87 грн. за період з 01.03.2018 року по 29.07.2019 року на виконання вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.
Згідно п.2 ч.1   ст.315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.4 ч.1   ст.317 КАС України   підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що постановлене Миколаївським окружним адміністративним судом рішення від 26 лютого 2024 р.  підлягає скасуванню   з ухваленням у справі нового судового рішення - про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5   ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст.   308,   311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.   317,   321,   322,   325,   328 КАС України, суд -                              

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 р. у справі №400/13035/23 скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині за період з 01.03.2018 року по 29.07.2019 року, включно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 1449,87 грн. на місяць за період з 01.03.2018 року по 29.07.2019 року,  включно в загальній сумі 24 647,79 грн.,  відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 29.03.2022 р. по 28.10.2023р. відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених   ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.В. Бойко	
Судді	  	О.А. Шевчук    А.Г. Федусик