ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
21 березня 2024 року                                                                              
м. Київ
 
справа № 761/20306/23
провадження № 51-6167км23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
 
головуюча                                                  ОСОБА_1 ,
судді:                                                                  ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання                           ОСОБА_4 ,
учасники судового провадження:
прокурор                                                                 ОСОБА_5 ,
адвокат                                                                 ОСОБА_6 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 липня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.  
 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, виклала вимогу до суду касаційної інстанції (далі - Суду) про скасування ухвали та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Вважає незаконною, необґрунтованою і невмотивованою ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року. 
На думку прокурора, слідчий суддя при постановленні ухвали від 27 червня 2023 року вийшов за межі своїх повноважень, втрутився в дискреційні повноваження прокурора та слідчого (детектива), оскільки виніс рішення, яке суперечить вимогам ч. 2 ст. 28  Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), постановив ухвалу, яка не передбачена положеннями КПК України, тому суд апеляційної інстанції не мав права відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч.4 ст. 399 цього Кодексу.
Вважає, що постановлена судом апеляційної інстанції ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження фактично визнає ухвалу слідчого судді законною.
Адвокат ОСОБА_6 , який представляє інтереси ПрАТ «Іллічівський судноремонтний завод», подав заперечення на касаційну скаргу прокурора, у якому просив касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 10 липня 2023 року - без зміни.
 
Зміст судових рішень, у тому числі оскаржуваного
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року частково задоволено клопотання адвоката ОСОБА_6 , який є представником ПрАТ «Іллічівський судноремонтний завод» та встановлено детективу та прокурору у кримінальному провадженні №1201610000000562  строк 1 місяць для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування та прийняття відповідного процесуального рішення у кримінальному провадженні №1201610000000562 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 липня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на зазначену ухвалу слідчого судді на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, оскільки скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
 
Позиція інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор підтримав касаційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Адвокат ОСОБА_6 просив касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без зміни.
 
Мотиви Суду
Відповідно до ч.2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
За правилами ч.1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Суд апеляційної інстанцій дотримався вказаних вимог закону.
Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Верховний Суд, застосовуючи зазначену норму Основного Закону, неодноразово роз`яснював, що Конституція України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження.  Положеннями КПК України визначено випадки та види рішень слідчих суддів, судів першої інстанції, які підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі №494/6/18). 
Крім цього в постановах від 17 жовтня 2018 року та від 28 лютого 2019 року (справи 646/5552/17, 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 глави 26 КПК України.
Положеннями ст. 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, і розширеному тлумаченню він не підлягає.
Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року частково задоволено клопотання адвоката ОСОБА_6 , який є представником ПрАТ «Іллічівський судноремонтний завод» та встановлено детективу та прокурору у кримінальному провадженні №1201610000000562  строк 1 місяць для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування та прийняття відповідного процесуального рішення у кримінальному провадженні №1201610000000562 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.
Вказана ухвала слідчого судді не входить до визначеного у ст. 309 КПК України вичерпного переліку ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.
Суд апеляційної інстанції, дотримуючись вимог ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК України, правильно встановив, що оспорювана ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, та обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження за скаргою прокурора, належним чином умотивувавши своє рішення.
Колегія суддів вважає, що таке рішення повністю відповідає усталеній практиці Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеній у постановах Верховного Суду  від 15 жовтня 2019 року в справі № 303/1679/18 (провадження № 51-6331км18), від 19 березня 2019 року в справі № 638/7337/17 (провадження № 51-3931км18) та від 24 грудня 2020 року в справі № 757/23781/20 (провадження № 51-3138км20).
Також зазначена позиція узгоджується з висновком, викладеним у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 жовтня 2019 року в справі № 757/37346/18-к (провадження № 51-1329 кмп19).
Доводи касаційної скарги прокурора про те, що постановлена судом апеляційної інстанції ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження фактично визнає ухвалу слідчого судді законною, є неспроможними, оскільки суд апеляційної інстанції не переглядав рішення слідчого судді  по суті під час апеляційного розгляду.
Посилання в касаційній скарзі прокурора на постанову Верховного Суду від 14 лютого 2023 року, у справі № 405/680/22 не є релевантним, оскільки у зазначеній справі предметом розгляду була ухвала слідчого судді, якою останній зобов`язав прокурора прийняти певний вид процесуального рішення - постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Також, Суд вважає необґрунтованими посилання прокурора на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 12 жовтня 2017 року у справі № 757/49263/15-к, № 5-142кс17, та висновок Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 243/6674/17-к, провадження № 13-16сво18 з огляду на таке.
У висновку Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року йдеться про те, що в разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, за ч. 3 ст. 309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК України, які його гарантують, з огляду на положення ч. 6 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року № 237/1459/17-к суд апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою на рішення слідчого судді, яке не передбачено нормами процесуального закону, повинен керуватися приписами ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК України, до яких, зокрема, віднесено забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності    (п. 17 ч. 1 ст. 7, ст. 24 КПК України), та здійснювати судовий розгляд вказаної апеляційної скарги на загальних засадах.
Проте, як вбачається з матеріалів цього кримінального провадження, оспорювана ухвала слідчого судді передбачена нормами процесуального закону, оскільки була постановлена на підставі приписів статей 3, 28, 114 КПК України.
Так, відповідно до положень п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 28 КПК України проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Водночас ч. 6 ст. 28 КПК України містить спеціальну норму, за якою підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження або окремих процесуальних дій у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Ця норма співвідноситься із положеннями частин 1, 2 ст. 114 КПК України, які передбачають, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Отже, передбачений ч. 2 ст. 28 КПК України обов`язок слідчого судді забезпечувати дотримання розумного строку при розгляді питань, віднесених до його компетенції, не виключає можливості розгляду ним клопотань, поданих на підставі ч. 6 ст. 28 КПК України, та встановлення для сторін кримінального провадження процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 КПК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, що правові висновки, викладені у  постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року та Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року, у цьому конкретному випадку не підлягають застосуванню, оскільки оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена в порядку, передбаченому статтями 28, 114 КПК України.
Таким чином доводи касаційної скарги прокурора про те, що слідчий суддя постановив рішення, не передбачене кримінальним процесуальним законом, є безпідставними.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були підставами для скасування судового рішення, під час розгляду кримінального провадження в суді касаційної інстанції не встановлено.
З урахуванням вищенаведеного Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а постановлене судове рішення -  без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд 
 
ухвалив:
 
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 10 липня 2023 року залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                              ОСОБА_2                                   ОСОБА_3