ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3791/24 Справа № 185/14906/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “ДТЕК Павлоградвугілля” на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства “ДТЕК Павлоградвугілля” про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, -
В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві. 
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1 посилався на те, що має 16 років 6 місяців 2 дні загального страхового стажу, з них 16 років 6 місяців 2 дні у шкідливих підземних умовах праці на підприємстві відповідача ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”. На виробничо-структурних підрозділах підприємства ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” позивач  ОСОБА_1  працював з повним робочим днем під землею в шкідливих умовах, що і призвело до того, що позивач захворів на професійні захворювання. 10 жовтня 2014 року позивача було звільнено відповідачем ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” із займаної посади за ч.2 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. Позивачу було призначено пенсію в органах Пенсійного фонду України. Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 014213 від 13 серпня 2015 року позивачу встановлено первинно 40 % втрати професійної працездатності, у тому числі: 25 % - деформований артроз, 15%-антракосилікоз. Згідно з довідками Медико-соціальної експертної комісії за професійними захворюваннями повторно від 12 листопада 2021 року серія 12 ААА № 065694 та серія 12 ААВ №139809, позивачу встановлено 65% втрати працездатності, у тому числі: 40% - антракосилікоз першої ст. ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої ст., група В.ЛН першого-другого ст., 25 %- остерартроз з періартрозом ліктьових та колінних (першого ст.) суглобів, двобічний плечелопатковий періартро (ПФС другого ст.). Протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно, рекомендовано нагляд і лікування у пульмонолога, лор, стаціонарне лікування. Ці діагнози професійних захворювань отриманих на виробництві під час тривалої дії шкідливих факторів у відповідача ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” підтверджено та встановлено остаточно в ДУ “Український науково дослідний інститут промислової медицини” в місті Кривий Ріг з 11 червня 2015 року. У зв`язку з чим, позивач перебуває на обліку, як особа з інвалідністю та отримує страхові виплати. ДУ “Український науково дослідний інститут промислової медицини” в місті Кривий Ріг також зазначив той факт, що позивачу протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно, рекомендовано нагляд і лікування у пульмонолога, лор, стаціонарне лікування. Позивач має зменшення обсягу трудової діяльності у зв?язку з отриманими професійними захворюваннями за роки трудової діяльності у відповідача ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”. Внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах позивача. На даний час самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає позивачу душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес та депресію. Позивач вимушений проходити курси лікування, медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв?язків, у зв?язку з тим, що наслідки отриманого на виробництві професійного захворювання обмежують його життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, у зв?язку з чим, позивач не може вести повноцінний спосіб відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що активно позначалося і позначається на його душевному та фізичному стані. У зв?язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв?язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. За довгі роки роботи у шкідливих умовах праці в позивача почали розвиватися хронічні захворювання поступово, що призвело до інвалідності. З моменту отримання хронічного професійного захворювання позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у житті позивача є незворотними, усвідомлення чого, завдає душевного болю та страждань ще більше. Факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобам доказування. Тому позивач вважає, що відповідач ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” повинен відшкодувати нанесену йому моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров?я. На підставі викладеного  ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” на його користь в якості відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 241 000 грн., без урахування утримання з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору. 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 130 000 грн. без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” судовий збір на користь держави в сумі 1 300 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” просять рішення суду від 11 січня 2024 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача у зв`язку з ушкодженням здоров`я до 40000 грн. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно ст. 4 Закону України “Про охорону праці”, державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року №20-рп/2008, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).
За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, судом встановлено що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.
Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).
У справі встановлено, позивач  ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача та має 16 років 6 місяців 2 дні загального страхового стажу, з них 16 років 6 місяців 2 дні у шкідливих підземних умовах праці у відповідача ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”. 10 жовтня 2014 року позивача було звільнено відповідачем із займаної посади за ч.2 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я (а.с.33-35).
26 червня 2015 року начальником Павлоградського міськрайонного Управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровської області затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 (а.с.13).
Згідно п.14 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26 червня 2015 року позивачу  ОСОБА_1 встановлено діагноз: Антракосилікоз першої ст.(s/s. 1/1, со), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої - другої ст. група «В». Легенева недостатність першого - другого ст. (J60-J64) 2. Остеоартроз з періартрозом колінних (ПФ другого ст.) та ліктьових (ПФ першого ст.) суглобів, дв. плечолопатковий періартроз (ПФС другого ст.) (М17-М19).
Відповідно до п.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26 червня 2015 року професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технологічних процесів.
Згідно п.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26 червня 2015 року причина виникнення професійного захворювання: пил гірничої маси: природний, мінеральний, утворюється при роботі гірничошахтного обладнання з вмістом вільного діоксид кремнію до 10% в концентрації 20,8 мг/м3, при ГДК 4,0 мг/м3, пил діяв впродовж 94,0% робочого часу; умови праці за фактором "пил" шкідливі, клас 3.3. Вимушена робоча поза, на колінах впродовж 16,6% змінного часу.
Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 014213 від 13 серпня 2015 року  ОСОБА_1 встановлено первинно 40 % втрати професійної працездатності, у тому числі: 25 % - деформований артроз, 15%-антракосилікоз. Дата переогляду 15 липня 2017 року. Рекомендовано медикаментозне лікування (а.с.9а).
Відповідно до довідки до акту МСЕК серія 12ААВ №139809 від 13 жовтня 2021 року позивачу  ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності з 13 жовтня 2021 року безстроково. Причина інвалідності професійне захворювання. Протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. Рекомендовано нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР, стаціонарне лікування (а.с.10).
Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №065694 від 12 листопада 2021 року позивачу  ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності, 65% втрати працездатності, з них: 40% - антракосилікоз, 25 %- двобічний плечелопатковий періартроз. Переогляду не підлягає. Рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування. (а.с.10)
Таким чином, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці, а також небезпечних підземних умов праці, позивач ОСОБА_1 втратив професійну працездатність, має інвалідність третьої групи, втратив 65% за профзахворюваннями професійної працездатності, що порушило звичне життя позивача, змусило лікуватися, пристосовуватися до життя з обмеженими можливостями. Ушкодженням здоров`я позивачу заподіяні фізичні та моральні страждання, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання, він позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки минулої роботи в неналежних умовах, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди. 
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
23 травня 2020 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України щодо оподаткування доходів податком на доходи фізичних осіб, внесені Законом України від 16 січня 2020 року 466-ІХ “Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві”.
Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
Право позивача на відшкодування моральної шкоди відповідачем виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності – 13 серпня 2015 року.
Отже, ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, встановлено трудове каліцтво у період перебування у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” 13 серпня 2015 року - дата встановлення непрацездатності у період роботи у відповідача, тобто до набрання чинності нової редакції ст.164.2.14 Податкового кодексу України
Таким чином, враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 130000 грн. без утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” про наявність підстав для зменшення  розміру відшкодування моральної шкоди до 40000 грн. є необґрунтованими належними доказами у справі.
Доводи апеляційної скарги ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.
Приведені в апеляційних скаргах інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “ДТЕК Павлоградвугілля” – залишити без задоволення.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повний текст судового рішення складено 11 квітня 2024 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна 

О.В.Свистунова