УХВАЛА

24 травня 2024 року 
м. Київ  
справа № 200/4371/23
адміністративне провадження № К/990/18619/24 
Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюк А.Г., перевіривши касаційну скаргу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року, додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі за позовом Зудінова Олега Олексійовича в інтересах ОСОБА_2 до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 )  звернулася до суду з позовом до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (далі - відповідач), в якому просила:
- стягнути з Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки проведення розрахунку при звільненні за період з 15 травня 2023 року по 27 липня 2023 року включно в сумі 44 204,40 грн.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду     від 17 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року позов задоволено частково:
- стягнуто з Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України на користь позивача середній заробіток за час затримки проведення розрахунку при звільненні за період з 16 травня 2023 року по 29 червня 2023 включно в сумі 25744,15 грн.;
- у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено;
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 625,15 грн.
Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року апеляційні скарги Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України залишено без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року у справі №200/4371/23 за позовом Зудінова Олега Олексійовича в інтересах ОСОБА_2 до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні  змінено в мотивувальній частині щодо застосування редакції ст.ст. 116, 117 КЗпП України та розрахунку середнього заробітку, який підлягає стягненню.
Абзац другий резолютивної частини Донецького окружного адміністративного суду від 7 листопада 2023 року у справі №200/4371/23 змінено шляхом зазначення періоду та суми «з 16 травня 2023 року по 26 липня 2023 року включно в сумі 42567,20 грн. (сорок дві тисячі п`ятсот шістдесят сім гривень 20 копійок)», замість «з 16 травня 2023 року по 29 червня 2023 включно в сумі 25 744 (двадцять п`ять тисяч сімсот сорок чотири) гривні 15 копійок».
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 7 листопада 2023 року у справі № 200/4371/23 залишено без змін.
Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року у справі № 200/4371/23 залишено без змін.
14 травня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Із системного аналізу наведених положень процесуального закону слідує, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник, на виконання вимог  статті 330 КАС України, як на підставу звернення до Суду посилається на пункт 3 частини четвертої  статті 328 КАС України  й покликається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статей  116,  117 КЗпП України  у подібних правовідносинах з врахуванням специфіки обставин, що скались при виконанні судового рішення органом державної влади, який фінансується виключно за рахунок державного бюджету.
Верховний Суд наголошує на тому, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої  статті 328 КАС України  скаржник повинен чітко вказати норму права щодо питання застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду та яку, на думку скаржника, судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Суд звертає увагу скаржника, що оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої  статті 328 КАС України  вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
Проте, відповідача у касаційній скарзі фактично висловив незгоду із прийнятими у справі судовими рішеннями, послався на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зробив загальне посилання на статті  116,  117 КЗпП України, що не є підставою для відкриття провадження відповідно до пункту 3 частини четвертої  статті 328 КАС України.
Суд роз`яснює скаржнику, що посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми    права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Водночас, касаційна скарга не містить вмотивованих доводів щодо застосування яких саме норм права відсутній висновок Верховного Суду та який вплив цей висновок у справі буде мати значення для вирішення спору по суті.
Крім того, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідно до ухвали від 17 серпня 2023 року Донецького окружного адміністративного суду відкрито провадження та розглянуто справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Отже, враховуючи, що ця справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, не лише визначених частиною 4 статті 328 КАС України, а й підтвердження випадків, визначених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Оцінивши доводи касаційної скарги колегія суддів констатує, що скаржником не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а відтак відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Варто зазначити, що відповідно до приписів  статті 44 КАС України  учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин касаційну скаргу необхідно повернути як таку, що не містить підстав касаційного оскарження.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року, додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі за позовом Зудінова Олега Олексійовича в інтересах ОСОБА_2 до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                     А.Г. Загороднюк