ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 січня 2024 року           справа №200/2480/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року (головуючий суддя І інстанції Давиденко Т.В.), складеного в повному обсязі 07 вересня 2023 року у справі № 200/2480/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, –

                                                            В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:
визнання протиправним та скасування рішення від 24.02.2023 року № 057250004879,
зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 25.01.2023 року з зарахуванням періодів з 01.01.1994 по 31.08.1995, з 06.09.1995 по 31.12.1995, з 14.01.1996 по 31.05.1996, з 07.06.1996 по 31.08.1996, з 06.09.1996 по 31.12.1996, з 14.01.1997 по 31.08.1997, з 06.09.1997 по 31.12.1997, з 17.01.1998 по 31.01.1998, з 09.02.1998 по 31.12.2002, з 01.01.2004 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.05.2005, з 01.06.2005 по 30.08.2006, з 01.09.1995 по 05.09.1995, з 01.01.1996 по 13.01.1996, з 01.06.1996 по 06.06.1996, з 01.09.1996 по 05.09.1996, з 01.01.1997 по 13.01.1997, з 01.09.1997 по 05.09.1997, з 01.01.1998 по 16.01.1998, з 01.02.1998 по 08.02.1998.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року  позов задоволено.
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24.02.2023 року № 057250004879 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах визнано протиправним та скасовано.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.01.2023 року про призначення пенсії на пільгових умовах та зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 01.01.1994 по 31.08.1995, з 06.09.1995 по 31.12.1995, з 14.01.1996 по 31.05.1996, з 07.06.1996 по 31.08.1996, з 06.09.1996 по 31.12.1996, з 14.01.1997 по 31.08.1997, з 06.09.1997 по 31.12.1997, з 17.01.1998 по 31.01.1998, з 09.02.1998 по 31.12.2002, з 01.01.2004 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.05.2005, з 01.06.2005 по 30.08.2006, з 01.09.1995 по 05.09.1995, з 01.01.1996 по 13.01.1996, з 01.06.1996 по 06.06.1996, з 01.09.1996 по 05.09.1996, з 01.01.1997 по 13.01.1997, з 01.09.1997 по 05.09.1997, з 01.01.1998 по 16.01.1998, з 01.02.1998 по 08.02.1998 з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.    
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року у справі № 200/2480/23 та відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що управлінням правомірно відмовлено у призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 .
25.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.
24.02.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийняте рішення № 057250004879 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через не зарахування до пільгового стажу позивача спірних періодів роботи.
Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у призначенні пенсії є протиправною, а рішення пенсійного органу таким, що підлягає скасуванню з зобов`язанням повторно розглянути заяву про призначення пенсії 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).
Частиною 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пільгових умовах пенсія за віком призначається, працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений   абзацом першим   статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений   абзацом першим   пункту 1 частини другої цієї статті.
Відповідно до Постанови № 202 та частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» робота за вказані періоди зараховуються до стажу, необхідного до для отримання пенсії незалежно від віку.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).
Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).
Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_3 ОСОБА_1 працював, зокрема, в спірні періоди на підприємстві ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» на посаді гірника підземного маркшейдерського відділу.
Підтвердженням (доказом), що позивач у вищезазначені періоди (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працював повний робочий день - є записи в його трудовій книжці.
Посилання відповідача, що для підтвердження пільгового стажу необхідно надання уточнюючих довідок, передбачених п. 20 Порядку № 637, суд вважає необґрунтованими, оскільки робота позивача з повним робочим днем під землею у спірний період підтверджується записами в трудовій книжці.
Відповідно до довідки від 02.01.2023 року № 5, виданою ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», ОСОБА_1 в спірні періоди в умовах зайнятості повний робочий день на гірничих роботах з видобутку вугілля за професією «гірник підземний» маркшейдерського відділу дільниці «Управління».  
Суд вважає за необхідне зазначити, що записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесений відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 року №58.
Суд звертає увагу на те, що записи трудової книжки позивача щодо спірних періодів його роботи містять повну інформацію про роботу на пільгових умовах, також містять повні відомості про характер виконуваних позивачем робіт, оскільки зазначеними записами чітко визначено, що у спірні періоди позивач виконував роботу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, занятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року Справа № 275/615/17 (К/9901/768/17).
Суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в даному випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.
Враховуючи зазначене, періоди роботи з 01.01.1994 по 31.08.1995, з 06.09.1995 по 31.12.1995, з 14.01.1996 по 31.05.1996, з 07.06.1996 по 31.08.1996, з 06.09.1996 по 31.12.1996, з 14.01.1997 по 31.08.1997, з 06.09.1997 по 31.12.1997, з 17.01.1998 по 31.01.1998, з 09.02.1998 по 31.12.2002, з 01.01.2004 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.05.2005, з 01.06.2005 по 30.08.2006, з 01.09.1995 по 05.09.1995, з 01.01.1996 по 13.01.1996, з 01.06.1996 по 06.06.1996, з 01.09.1996 по 05.09.1996, з 01.01.1997 по 13.01.1997, з 01.09.1997 по 05.09.1997, з 01.01.1998 по 16.01.1998, з 01.02.1998 по 08.02.1998 мають бути зараховані до пільгового стажу позивача з зобов`язанням повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві – залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року у справі № 200/2480/23 – залишити без змін
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 січня 2024 року.

Судді                                                                                                   А.В. Гайдар
                                                                                                             Е.Г. Казначеєв
                                                                                                    І.Д.Компанієць