ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 березня 2024 року           справа №200/5194/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року (повне судове рішення складено 21 листопада 2023 року) у справі № 200/5194/23 (суддя в І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив: 
- визнати протиправними дії щодо обчислення і виплати грошового забезпечення з 01.06.2023 по 04.07.2023, одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 9 календарних років, грошової компенсації за 35 невикористаних днів основної щорічної відпустки за 2022 – 2023 роки, грошової компенсації за 126 невикористаних днів додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 – 2023 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023; 
- зобов`язати здійснити перерахунок грошового забезпечення з 01.06.2023 по 04.07.2023, одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 9 календарних років, грошової компенсації за 35 невикористаних днів основної щорічної відпустки за 2022 – 2023 роки, грошової компенсації за 126 невикористаних днів додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 – 2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
На обґрунтування позову позивач посилався на те, що при звільненні з військової служби йому було виплачено: - одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 9 календарних років; - грошову компенсацію за 35 невикористаних днів основної щорічної відпустки за 2022 – 2023 роки; - грошову компенсацію за 126 невикористаних днів додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 – 2023 роки. Проте йому стало відомо, що в період з 01.06.2023 по 04.07.2023 грошове забезпечення відповідачем виплачувалось у заниженому розмірі, а саме: при встановленні посадового окладу та окладу за військовим званням було застосовано прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018. Вважав, що при встановленні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням в період з 01.06.2023 по 04.07.2023 відповідачем мав бути застосований прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений законом станом на 01.01.2023. Такі дії відповідача щодо виплати йому грошового забезпечення у заниженому розмірі вважає протиправними.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що фактично Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. №103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704» (далі – Постанова №481) Кабінет Міністрів України з 20.05.2023 не змінив порядок розрахунку розмірів посадових окладів та окладів за військовими званнями військовослужбовців, оскільки розмір прожиткового мінімуму залишено той, який уже визнано Верховним Судом у постанові від 20 жовтня 2022 року у справі №826/6453/18 протиправним, а саме 1762,00 грн. 
Кабінет Міністрів України, приймаючи Постанову №481 діяв не в інтересах суспільства, без урахування усіх існуючих обставин, без дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів широкого кола осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Судом першої інстанції фактично виправдано протиправні дії суб`єкта владних повноважень та позбавлено позивача права на виплату, яка передбачена законодавством, чим створено соціальну напругу та несправедливість в порівнянні з військовослужбовцями, які отримали виплату грошового забезпечення та одноразових видів грошового забезпечення у підвищеному розмірі, то дана справа, очевидно, становить значний суспільний інтерес.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 18.11.2000.
Відповідно до військового квитка серія НОМЕР_2 , виданого 22.07.2016 установлено, що позивач проходив військову службу з 01.11.2020 по 04.07.2023.
Звитягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.07.2015 № 162 установлено, що 14 липня 2015 року зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення рядового запасу ОСОБА_2 , призваного під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_5 , ВОС - 837704. Зазначено, що вважати таким, що з 14 липня 2015 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
З копії витягу з наказу Начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) від 04.07.2023 № 195 випливає, що старшого солдата ОСОБА_2 , водія першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_7 » Сухопутних військ Збройних Сил України, звільненого наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 30 червня 2023 року №45-РС у відставку за підпунктом «б» пунктом 3 частиною 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, вважати таким, що 4 липня 2023 року справи та посаду здав, і направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Також зазначено, що з 4 липня 2023 року вирішено виключити зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 та всіх видів забезпечення, з 5 липня 2023 року виключити з котлового забезпечення. 
У вказаному наказі зазначено, що вислуга років станом на 4 липня 2023 року становить: календарна - 09 років 11 місяців 25 днів, пільгова - 11 років 11 місяців 24 днів. Крім того, зазначено, що відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншім особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 7 червня 2018 року, за період з 1 липня по 4 липня 2023 року вирішено виплатити: - щомісячну премію за особовий внесок у загальні результати служби у розмірі 535% посадового окладу; - надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% до місячного посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років. Також вирішено виплатити грошову компенсацію за 15 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік; - грошову компенсацію за 20 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік; - грошову компенсацію, як учаснику бойових дій, за 14 календарних невикористаних днів додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Крім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 вирішено виплатити одноразову грошову допомогу звільненим із служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 9 (дев`ять) повних календарних років служби.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 10.08.2023, якою просив надати інформацію чи виплачувалась йому індексація грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця “січень 2008 року”. В разі невиплати провести виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця «січень 2008 року»; - провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи індексацію-різницю) за період з 01.03.2018 по 04.07.2023; - надати інформацію який розмір прожиткового мінімуму застосовано при встановленні йому посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт в період з 30.01.2020 по 04.07.2023 та який розмір тарифного коефіцієнту застосовано; - надати інформацію який розмір прожиткового мінімуму застосовано при встановленні йому посадового окладу та окладу за військовим званням при розрахунку йому грошової допомоги на оздоровлення за 2020 - 2023 роки, одноразової допомоги при звільненні з військової служби та грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткових щорічних відпусток. Також просив надати йому: - довідку про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з 01.12.2015 по 04.07.2023; - копії карток особового рахунку про нараховане та виплачене грошове забезпечення за період з 01.12.2015 по 04.07.2023; - довідку про розмір виплати індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 по 04.07.2023 із вказанням застосованих базових місяців; - копію витягу з наказу про зарахування його до списків особового складу; - копію витягу з наказу про здачу справ та посади та виключення зі списків; - розрахунок виплаченої грошової допомоги на оздоровлення за 2020 - 2023 роки, одноразової допомоги при звільненні з військової служби та грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткових щорічних відпусток.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.09.2023 № 09/02/62/ позивачу повідомлено про те, що йому був встановлений 7 тарифний розряд і посадовий оклад визначений шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня 2018 року -1762,00 грн, на відповідний коефіцієнт згідно з додатком 1-1,7, що склало 3000,00 грн. також зазначено, що у нього військове звання станом на 1 березня 2018 року «старший солдат» і оклад за військовим званням визначений шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня 2018 року - 1762,00 грн на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатком 14 - 0,34, що склало 600,00 грн. Також зазначено, що підстав для здійснення йому повторного розрахунку грошового забезпечення не має. Роз`яснено, що нарахування та виплата йому грошового забезпечення, за період з 29.01.2020  по 04.03.2023 провадилась відповідно до чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини виникли щодо застосування приписів п. 4 Постанови № 704 в частині застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб під час розрахунку грошового забезпечення позивача.
Статтею 7 Закону України від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні.
Статтею 7 Закону України від 3 листопада 2022 року № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на  працездатних осіб - 2684 гривні.
Статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
За приписами частини першої статті 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011 установлено, що до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правилами частини четвертої статті 9 Закону № 2011 обумовлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова № 704), яка набрала чинності 01.03.2018, установлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови № 704 (у редакції, чинній до 24.02.2018) установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
При цьому Додатки 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. У зазначених примітках наведена, зокрема, інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.
У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови № 704 внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 викладено у новій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
За змістом Постанови № 704, у редакції Постанови № 103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.
Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яким, зокрема, у пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» були внесені зміни.
Отже, зміни до пункту 4 постанови № 704, внесені пунктом 6 Постанови № 103, з 29.01.2020 не підлягають застосуванню.
У наступному пунктами 1 і 2 Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» (далі – Постанова № 481) вирішено:
- Скасувати підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” (Офіційний вісник України, 2018 р., № 20, ст. 662).
- Внести зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374), виклавши абзац перший в такій редакції:
«4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
Постанова № 481 набула чинності 20 травня 2023 року.
На момент розгляду цієї справи Постанова № 481 нечинною не визнавалася.
Отже, у спірний період (01.06.2023 по 04.07.2023) підлягають застосуванню приписи п. 4 Постанови № 704 в редакції Постанови № 481.
Зі змісту листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.09.2023 № 09/02/62/, а також відомостей за табельним номером 050200, довідкою відповідача від 12.07.2023 № 09/02/416  випливає, що під час обчислення і виплати позивачу грошового забезпечення здійснювалася виходячи з розміру 1762 гривні та визначення шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14.
Наведене відповідає приписам п. 4 Постанови № 704 в редакції Постанови № 481.
Отже, правильним є висновок місцевого суду, що у спірний в цій справі період (з 01.06.2023 по 04.07.2023) у відповідача не було підстав для здійснення розрахунку грошового забезпечення позивача і відповідних виплат при звільненні з військової служби виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023.
Щодо наведених у позовній заяві посилань на правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема у справі № 400/6214/21, слід зазначити, що ці висновки не можуть бути застосовані до цієї справи з огляду на подальші законодавчі зміни, а саме набуття 20 травня 2023 року чинності Постановою № 481.
Решта доводів та аргументів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі № 200/5194/23 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 28 березня 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук