ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 грудня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/30835/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року (суддя Златін С.В.) в адміністративній справі
за позовом  ОСОБА_1 
до Першого відділу Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки 
про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Першого відділу Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, які виразились у відмові за заявою позивача від 23.10.2023 надати відстрочку від призову під час мобілізації на підставі абз. 11 ч. 1  ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»  в зв`язку з наявністю дружини, яка є інвалідом; зобов`язати Перший відділ Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки прийняти рішення, яким надати позивачеві відстрочку від призову під час мобілізації на підставі абз. 11 ч. 1  ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»  в зв`язку з наявністю дружини, яка є інвалідом.
Одночасно позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Першому відділу Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки вчиняти дії, пов`язані з мобілізацією ОСОБА_1 до прийняття рішення в справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено. 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Зі змісту позовної заяви судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 23.10.2023 звернувся до Першого відділу Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з письмовою заявою щодо відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Позивач стверджує, що листом від 01.11.2023 за вих. № 3072 відповідача повідомлено про прийняття заяви до розгляду. В подальшому, надаючи відповідь на адвокатський запит, відповідач листом від 17.11.2023 за № 3328 повідомив, що листом від 01.11.2023 № 3072 відмовлено військовозобов`язаному ОСОБА_1 в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абз. 11 ч. 1  ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Позивач вважає таку відмову протиправною, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.
При цьому позивач вважає, що під час розгляду справи позивач може бути мобілізованим, що може стати причиною для загрози життю та здоров`ю дружини позивача, яка є інвалідом та потребує догляду. Після мобілізації позивач набуде нового статусу  військовослужбовця, що унеможливить право на відстрочку, а також зробить неможливим виконання рішення суду.
Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи й аргументи сторони позивача не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими  статтями 150-151 Кодексу адміністративного судочинства України, адже мотиви заяви про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника щодо можливих в майбутньому порушень  прав та інтересів позивача, що може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення його порушених прав або інтересів. Позивачем також не надано жодних доказів та не наведено жодних обставин, які б свідчили про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення по суті спору та неможливості в подальшому виконання рішення суду.
Проте позивач вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, адже за своєю суттю інститут забезпечення позову є інститутом попереднього судового захисту, метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позову. 
Суд апеляційної інстанції, в свою чергу, зазначає, що за приписами статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Статтею 152 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено:  зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;  забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що суд при вирішенні питання щодо необхідності забезпечення позову має враховувати предмет позову, підстави звернення до суду, а також забезпечити дотримання пропорційного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для позивача та інших заінтересованих осіб внаслідок невжиття таких заходів.
Суд апеляційної зазначає, що з матеріалів адміністративної справи не вбачаються очевидні ознаки протиправності дій (бездіяльності) відповідача. Зазначена бездіяльність  не є очевидною, а є оскаржуваною, про що подано відповідний позов в даній адміністративній справі.
Більш того, зі змісту листа Першого відділу Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17.11.2023 за № 3328 не вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абз. 11 ч. 1  ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». В даному листі адвоката повідомлено, що таке питання вирішують місцеві органи виконавчої влади на підставі відповідної заяви.
Позивач також не довів належними доказами можливість істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених/оспорюваних прав/ інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, без вжиття заходів забезпечення позову. Як вірно зазначив суд першої інстанції, доводи заявника зводяться лише до припущень такого ускладнення.
Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

                              Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року в адміністративній справі № 160/30835/23 залишити без змін.
                              Постанова суду набирає законної сили з 28 грудня 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
                              Повна постанова складена 28 грудня 2023 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова