ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року 
м. Черкаси   

Справа № 711/2636/21		
Провадження № 22-ц/821/143/24		
категорія: 304080000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л.І.,
суддів: Бородійчука В.Г., Карпенко О. В.,

учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», 
третя особа –  ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування та пені, у складі судді Скляренко В.М., повний текст рішення складений 01 листопада 2023 року,

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом.
Позовна заява мотивована тим, що з вини ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль позивача. Цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «ВУСО» за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності. Оскільки відповідачем не було забезпечено своєчасно проведення оцінки розміру завданого позивачу матеріального збитку, то за замовленням позивача відповідним експертом було визначено вартість матеріального збитку, розмір якого склав 94589,24 грн. На звернення позивача з заявою про виплату йому суми страхового відшкодування відповідачем було відмовлено. Позивачем здійснено відновлення його пошкодженого автомобілю і вартість ремонтних робіт склала 101038,47 грн. На вимогу позивача відшкодувати йому реальну вартість ремонтних робіт відповідач не реагує.
Тому позивач звернувся до суду з даним позовом і окрім відшкодування вартості ремонтних робіт просить також стягнути з відповідача пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 7075,62 грн. за період з 24.09.2020 по 22.04.2021. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням  Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування згідно полісу №141183787, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_2 , в розмірі 75176 грн 56 коп. та судовий збір в розмірі 751 грн 77 коп.
В решті позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що під час розгляду справи та оцінки досліджених доказів, судом встановлено, що позивач має право на виплату йому страховою компанією - відповідачем по справі, страхового відшкодування у розмірі 75176 грн 56 коп., враховуючи висновок судової експертизи №СЕ-19-23/4944-АВ від 29.08.2023, наданий на виконання ухвали суду, та з врахуванням того, що полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №141183787 від 07.05.2020 передбачена франшиза в розмірі 2000 грн. Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону №1961 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Отже, відповідач має виплатити позивачу в якості відшкодування шкоди суму коштів в розмірі 75176,56 грн (77176,56 грн - 2000 грн).
Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені, суд дійшов висновку, що в цій частині вони не підлягають до задоволення, виходячи з того, що по обставинам справи в даному випадку страховик був обмежений у реалізації своїх прав на оцінку розміру шкоди в порядку, передбаченому Законом №1961, оскільки позивач не надав доступу до пошкодженого транспортного засобу оцінювачу відповідача. Зазначені обставини обумовили виникнення між сторонами спору щодо розміру страхового відшкодування та наявності підстав для його здійснення. За таких обставин прострочення виплати страхового відшкодування відповідачем не настало, а відтак і відсутні підстави для нарахування пені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що оскаржуване рішення незаконне, необґрунтоване, винесене за неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, судом не в повній мірі досліджено та оцінено докази, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, просив суд скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неправомірно взяв до уваги висновок експерта №СЕ-19-23/4944-АВ від 29.08.2023, складений судовим експертом державного НДЕКЦ МВС України на виконання ухвали суду, згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Citroen C1, д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП станом на 29.05.2020 складає 77176,56 грн. При цьому експертом визначено, що оскільки коефіцієнт фізичного зносу такого автомобілю дорівнює нулю, то вартість відновлювального ремонту як з врахуванням такого коефіцієнту так і без нього є однаковою. Судом не було належним чином оцінено та не прийнято до уваги Звіт №А06-42 від 24.06.2020 про оцінку автомобіля Citroen C1, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, внаслідок ДТП станом на 24.06.2020 складає 94589,24 грн. Жодних зауважень щодо вказаного звіту ні відповідачем ні судом не було зазначено. Окрім цього позивачем за власний рахунок зроблено ремонтно-відновлювальні роботи його автомобіля на підприємстві з іноземними інвестиціями «Автомобільне товариство Автоінвестстрой Черкаси». Згідно рахунка-фактури №Х8100015668 від 31.07.2020 вартість виконаних ремонтних робіт склала 90009,73 грн. Також на цьому підприємстві 25.08.2020 та 14.11.2020 позивачем замовлено та здійснено додаткові ремонтні роботи свого автомобіля на суму 11028,74 грн. При цьому суду були надані відповідні квитанції на суму коштів в розмірі 104664,13 грн.
Також вказує, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність вини страховика, що спростовується фактичними обставинами справи та вважає, що відповідач має сплатити позивачу пеню в розмірі 7041,21 грн за період прострочення з виплати страхового відшкодування з 24.09.2020 по 22.04.2021 (до моменту звернення до суду).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_2 29.05.2020 о 16 год. 15 хв. в м. Черкаси по вул. Чіковані, керуючи автомобілем ВАЗ-21093 д.н.з. НОМЕР_2 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Н. Левицького, не надав переваги в русі автомобілю Citroen C1, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п. 16.11 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Згідно постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.08.2020 у справі №711/3919/20 ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні даної ДТП /т.1 а.с. 9/.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ-21093 д.н.з. ОСОБА_2 , була застрахована в ПАТ «СК «ВУСО» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №141183787 від 07.05.2020. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн, франшиза – 2000 грн /т.1 а.с.204/.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 є власником автомобіля Citroen C1, д.н.з. НОМЕР_1 /т.1 а.с.8/.
09.06.2020 позивач направив електронні повідомлення ПАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 про проведення огляду експертом-оцінювачем пошкодженого автомобілю позивача 10.06.2020 о 12 год. 00 хв. /т.1 а.с.17,19/.
За замовленням ОСОБА_1 суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 було складено звіт №А06-42 від 24.06.2020 про оцінку автомобіля Citroen C1, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Citroen C1, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП станом на 24.06.2020 складає 94589,24 грн./т.1а.с.20-42/.
11.06.2020 ОСОБА_1 було направлено на адресу відповідача повідомлення про ДТП, що мало місце 29.05.2020 /т.1 а.с.12-12/.
17.06.2020 ПАТ «СК «ВУСО» було здійснено замовлення у ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» на проведення огляду, фото фіксації та визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу Citroen C1, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується рапортом такої компанії.
ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» рапортом від 06.07.2020 вих. №147/07 повідомило ПАТ «СК «ВУСО» про те, що оглянути КТЗ Citroen C1, д.н.з. НОМЕР_1 , який постраждав в наслідок ДТП немає можливості, так як постраждалий від огляду відмовляється, посилаючись на те, що його автомобіль вже оглянуто другим експертом, внаслідок чого компанія позбавлена можливості встановити вартість відновлювального ремонту та виконати замовлення відповідно до умов договору /т.1 а.с. 206/.
Листом від 18.06.2020 за вих. №4326 відповідач повідомив позивача, що після 10.06.2020 експерт-оцінювач, що призначений страховиком, не зміг зв`язатись з позивачем, а тому за відсутності можливості проведення належного огляду пошкодженого транспортного засобу та складання необхідних документів для визначення матеріального збитку страховик відмовляє позивачу у виплаті страхового відшкодування /т.1 а.с. 15/.
ОСОБА_1 за власний рахунок зроблено ремонтно-відновлювальні роботи його автомобіля на підприємстві з іноземними інвестиціями «Автомобільне товариство Автоінвестстрой Черкаси». Згідно рахунка-фактури №Х8100015668 від 31.07.2020 вартість виконаних ремонтних робіт склала 90009,73 грн. Також на цьому підприємстві 25.08.2020 та 14.11.2020 позивачем замовлено та здійснено додаткові ремонтні роботи свого автомобіля на суму 11028,74 грн. /т.1 а.с.58-52/
Згідно наданих суду квитанцій в період часу з 22 червня по 14 листопада 2020 року позивачем сплачено на користь ПІІ «АТ Автоінвестстрой Черкаси» суму коштів в розмірі 104664,13 грн.
25.03.2021 позивачем надіслано відповідачу письмову вимогу про виплату страхового відшкодування в розмірі 101038,47 грн./т.1 а.с. 47-51/ 
Згідно висновку експерта №СЕ-19-23/4944-АВ від 29.08.2023, складеного судовим експертом державного НДЕКЦ МВС України на виконання ухвал суду від 17.02.2022 та від 12.08.2022, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Citroen C1, д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 29.05.2020, станом на 29.05.2020 складає 77176,56 грн. При цьому експертом визначено, що оскільки коефіцієнт фізичного зносу такого автомобілю дорівнює нулю, то відновлювального ремонту як з врахуванням такого коефіцієнту так і без нього є однаковою /т.2 а.с.12-32/
      
Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Згідно зі ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
У ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» детально регламентовано дії як водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.
Так, у відповідності до п. 22.1. ст. 22 приведеного Закону, яка регламентує відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені у ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У відповідності до п. 33.1. ст. 33 даного Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (п.п. 33.1.4.);
У свою чергу п. 33.3. ст. 33 наведеного Закону передбачає, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.
Пунктом 35.1. ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви.
Згідно з п. 36.1. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
Підпунктом 37.1.3. п. 37.1. ст. 37 наведеного Закону визначено, що невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, є підставою для відмови у здійснені страхового відшкодування (регламентної виплати).
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що ДТП якою обґрунтовується звернення до суду з даним позовом сталася 29.05.2020.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ-21093 д.н.з. ОСОБА_2 , була застрахована в ПАТ «СК «ВУСО» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №141183787 від 07.05.2020.
09.06.2020 позивач направив електронні повідомлення ПАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 про проведення огляду експертом-оцінювачем ОСОБА_3 , якому було подано позивачем заявку та з яким укладено договір, пошкодженого автомобілю позивача 10.06.2020 о 12 год. 00 хв. 
11.06.2020 позивачем було направлено на адресу відповідача письмове повідомлення про ДТП.
Із вищевикладеного вбачається, що позивачем 11.06.2020 вчинені дії щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку та ним були надані документи, визначені п. 33.3. ст. 35 ЗУ «Про виплати страхового відшкодування обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
А тому, ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ст. 37 Закону  №1961 мав обов`язок по зберіганню свого пошкодженого транспортного засобу у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком експерт, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна, що позивачем виконано не було та підтверджується листом ПрАТ «СК «ВУСО» від 18.06.2020, згідно якого страховиком був призначений експерт та у термін до 10 робочих днів направлена вимога щодо надання ПТЗ для огляду.
Відповідно до звіту №А06-42 від 24.06.2020 про оцінку автомобіля Citroen C1, д.н.з. НОМЕР_1 , виконаного на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля внаслідок ДТП станом на 24.06.2020 складає 94589,24 грн.
25.06.2020 позивачем подано відповідачу заяву про виплату йому страхового відшкодування, до якого було додано, окрім іншого оригінал звіту №А06-42 від 24.06.2020.
Позивачем за власний рахунок зроблено ремонто-відновлювальні роботи належного йому пошкодженого автомобіля.
25.03.2021 позивач надіслав відповідачу письмову вимогу про виплату страхового відшкодування в розмірі 101038,47 грн. 
Згідно висновку експерта №СЕ-19-23/4944-АВ від 29.08.2023, складеного судовим експертом державного НДЕКЦ МВС України на виконання ухвал суду від 17.02.2022 та від 12.08.2022, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Citroen C1, д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 29.05.2020, станом на 29.05.2020 складає 77176,56 грн. При цьому експертом визначено, що оскільки коефіцієнт фізичного зносу такого автомобілю дорівнює нулю, то відновлювального ремонту як з врахуванням такого коефіцієнту так і без нього є однаковою.
Як зазначалось, наводячи вимоги ст. ст. 22, 29 Закону №1961, відповідальність страховика обмежується розміром шкоди, оціненої у встановленому законом порядку, а відтак страховик не зобов`язаний відшкодовувати повну вартість витрат потерпілого, здійснених ним для проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.
Крім того, різницю між страховим відшкодуванням, розрахованим відповідно до вимог закону та реальними збитками, або вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. Страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює виплату страхового відшкодування, а різницю між реальними збитками і страховим відшкодуванням, відшкодовує особа, яка завдала збитків.
Суд першої інстанції, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та встановлені обставини справи, а саме, що ДТП мала місце 29.05.2020, оформлення даної ДТП здійснювалось працівниками відповідних підрозділів Національної поліції, якими і здійснено розслідування її причин та обставин, усі пошкодження транспортних засобів були зафіксовані працівниками поліції, а відтак відсутні обставини, які унеможливлюють з`ясування обставин ДТП страховиком, позивачем було належним чином направлено страховику заяву про здійснення страхового відшкодування та надано всі необхідні докази для визначення розміру страхової виплати, дійшов обґрунтованого висновку про те, що його рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування є неправомірним.
ПрАТ «СК «ВУСО» рішення суду в приведеній частині не оскаржувалось.
Водночас визначаючи розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції, врахувавши положення Закону №1961, зокрема те, що в якості доказів для з`ясування розміру шкоди, завданої ДТП, та обчислення розміру страхового відшкодування можуть надаватись звіт оцінювача та експертні висновки, у випадку спору між страховиком та особою, яка має право на отримання страхового відшкодування, щодо розміру такого відшкодування, то рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається на підставі рішення суду, а розмір шкоди підлягає доведенню у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством, врахувавши висновок судової експертизи дійшов правомірного висновку про стягнення зі страхової компанії на користь позивача вартості відновлювального ремонту зменшивши його на розмір франшизи визначений страховим полісом.
Отже, за встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов відного висновку про стягнення із відповідача на користь позивача страхового відшкодування та вірно взяв за належний доказ саме висновок експертизи №СЕ-19-23/4944-АВ від 29.08.2023, наданий на виконання ухвали суду.
Матеріали справи не містять доказів заперечень щодо висновку експертизи №СЕ-19-23/4944-АВ від 29.08.2023 під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Отже, вказаний висновок  експертизи не спростовано, клопотань про призначення повторної чи додаткової експертизи від учасників судового розгляду не надходило.
Щодо вимоги про стягнення пені.
Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.
За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.
Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору – страхову суму.
З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
Відповідно до п. 36.5. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
За ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.
Тобто відповідальність страховика, передбачена, п. 36.5. Закону №1961 та ч. 2 ст. 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволені позову в цій частині, оскільки відповідач Листом від 18.06.2020 за вих. №4326 повідомив позивача, що після 10.06.2020 експерт-оцінювач, що призначений страховиком, не зміг зв`язатись з позивачем, а тому за відсутності можливості проведення належного огляду пошкодженого транспортного засобу та складання необхідних документів для визначення матеріального збитку страховик відмовляє позивачу у виплаті страхового відшкодування, тому в даному випадку страховик був обмежений у реалізації своїх прав на оцінку розміру шкоди в порядку, передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки позивач не надав доступу до пошкодженого транспортного засобу оцінювачу відповідача. Зазначені обставини обумовили виникнення спору між сторонами щодо розміру страхового відшкодування та наявності підстав для його здійснення, який являвся предметом даного спору. За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що прострочення виплати страхового відшкодування відповідачем не настало, а відтак і відсутні підстави для нарахування пені.
У свою чергу позивачем не було надано до суду беззаперечних доказів наявності вини страховика щодо невчасної виплати йому страхового відшкодування.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та пені - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук 

О. В. Карпенко