ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/7381/22                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 січня 2024 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Єгорової Н.М.,
суддів                              - Коротких А.Ю., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2022 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яким просила суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з моменту звернення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 з 19 квітня 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23 січня 2020 року рішенні №1-р/2020.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.
Не погодившись з таким рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права без врахування всіх обставин справи.
Додатково звернула увагу на те, що на момент звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах досягла 50-річного віку та мала необхідний стаж роботи. Крім того зважаючи на те, що пільговий стаж на дату звернення становив 9 років 3 місяці 26 днів, з урахуванням пропорційного зниження віку при неповному стажі, право на пенсію вона набула після досягнення 51 річного віку.
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подав до суду відзив, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" в частині призначення пенсій на пільгових умовах за Списком №2 не підлягають застосуванню.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з копією паспорта серія НОМЕР_1 є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з копією заяви від 19 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. 
Відповідно до копії розписки-повідомлення від 19 квітня 2022 року №1672 позивачем разом з заявою подано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, документ, що засвідчує особливий статус особи, заяву про спосіб виплати пенсії, подання, свідоцтво про шлюб, трудову книжку, інший документ.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25 квітня 2022 рок №103750003877 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки стаж роботи за Списком №2 становить 9 років 3 місяці 26 днів.
Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивач звернулась до суду з позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 в межах спірних правовідносин застосуванню не підлягає, оскільки не поширює свою дію на позивача, адже остання станом на 01 квітня 2015 року не мала необхідного пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах та не досягла 50-річного віку. Крім того у випадку ОСОБА_1 застосуванню підлягає абз. 4 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 4 роки, тобто у 56 років, адже позивач не має пільгового стажу - не менше 10 років на роботах за Списком №2. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
03 жовтня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VII, що доповнив Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2007 року №1058-IV розділом XIV-1, який містить п. 1 ч. 2 ст. 114 такого змісту:
"На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року".
За приписами ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно з п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ (набрав чинності 01 квітня 2015 року) збільшено раніше передбачений п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (п. 1).
Згідно з п. 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають ст. 13, ч. 2 ст. 14, п. "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п. 2 резолютивної частини Рішення). 
Крім того Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
Враховуючи вищевикладене, на час виникнення спірних правовідносин Закон України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в Рішенні Конституційного Суду України).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік для жінок у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Так, за позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 за подібних правовідносин:
"Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 30 березня 2023 року по справі №300/1951/20.
За такого правового регулювання, встановлених обставин та з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у зразковій справі №360/3611/20, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 в межах спірних правовідносин застосуванню не підлягає, оскільки не поширює свою дію на позивача.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25 квітня 2022 року №103750003877 підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зазначено відсутність необхідного стажу за Списком №2.
Судом встановлено, що згідно з довідкою ДП "Завод 410 ЦА" від 23 вересня 2021 року стаж роботи ОСОБА_1 за Списком №2 за період з 02 вересня 2010 року по 28 лютого 2012 року становить - 1 рік 5 місяців, за період з 01 березня 2012 року по 29 грудня 2019 року - 7 років 9 місяців.
Отже враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з доводами Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відсутності у позивача необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах 
Щодо доводів апелянта про те, що оскільки пільговий стаж на дату звернення становив 9 років 3 місяці 26 днів, з урахуванням пропорційного зниження віку при неповному стажі, право на пенсію вона набула після досягнення 51 річного віку, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;
жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Як встановлено судом вік ОСОБА_1 на дату звернення з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах становив 54 роки 9 місяців 13 днів, страховий стаж 37 років 7 місяців 20 днів, стаж за Списком №2 - 9 років 3 місяці 26 днів, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про помилковість доводів позивача щодо набуття нею права на призначення пенсії на пільгових умовах у зв`язку зі зменшенням пенсійного віку саме в 51 рік, адже законодавцем чітко визначено, що пенсійний вік, який підлягає зменшенню, регламентовано ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та становить 56 років. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, водночас вважає необхідним змінити вказане судове рішення в частині мотивів.
Керуючись ст. ст. 241 - 243, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. 
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року змінити в мотивувальній частині.
В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Н.М. Єгорова

Судді                                                                                            А.Ю. Коротких

                                                                                                    Є.В. Чаку