КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
12 лютого 2024 року
 
справа № 363/5917/23
 
провадження № 33/824/1075/2024 
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ  Музичко С.Г., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 14 грудня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 14 грудня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік.
Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн 80 коп.
Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що зазначені в протоколі дата та час вчинення правопорушення не відповідають дійсності. Посилається на п. 7 Інструкції з оформлення матеріалів  про адміністративні правопорушення в органах поліції, відповідного до якого не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у справі. 
Апелянт стверджує, що приймав препарат «Гідозепам» за рекомендацією лікаря, та саме вказаний препарат, до складу якого входить «бензодіазепін», був виявлений лабораторним дослідження на виявлення факту перебування у наркотичному сп`янінні.  Відтак, вказує, що працівниками поліції  та судом невірно кваліфіковано дії, як керування особою транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. 
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення  серії ААД №484458 від 01.10.2023 року слідує, що 01.10.2023 року о 12 год. 15 на а/д Київ-Вишгород-Десна, 33 км, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом RENAUL T25, д/н НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі лікарем-наркологом Вишгородської ЦРЛ, проба позитивна, висновок за №387 від 01.10.2023 року. Зазначеними діями водій порушив п. 2.9А ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 Згідно з положеннями  ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, та відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.
Положення п. 12. Розділу ІІ Інструкції визначають, що у  разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п.п. 16, 17, 19, 20, 21 Розділу ІІІ Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.
Відповідно до висновку КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» ОСОБА_2 перебуває в стані наркотичного сп`яніння.
Також в матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду - проба позитивна. З результатами огляду ОСОБА_2 згодний про що ним зазначено в акті та засвідчено підписом (а.с.3)
Відповідно до розписки від 01.10.2023 року ОСОБА_3 , останній зобов`язався забрати під свою відповідальність автомобіль RENAUL T25, д/н НОМЕР_1 , з місця зупинки, а також зобов`язався недопускати водія ОСОБА_2 до його повного витверезення. 
В протоколі про адміністративне правопорушення міститься запис ОСОБА_2 , про те, що останній вживав лікарський препарат «Гідазепам». На вказану обставину ОСОБА_2 також посилається і в апеляційній скарзі. Водночас, належних доказів вживання скаржником 01.10.2023 року вказаного препарату, та що саме внаслідок його вживання було виявлено наркотичне сп`яніння, до суду не надано.
Відтак, кваліфікація правопорушення відповідає діям ОСОБА_2 та обставинам справи. 
Доказів на спростування інформації, зазначеної лікарем у висновку та акту, ОСОБА_2 суду також не надано.
Посилання апелянта про те, що дата складання протоколу і час інкримінованого йому правопорушення не відповідають дійсним обставинам, оскільки події відбулися не 10.01.2023 року, як зазначено в протоколі, а 01.10.2023 року,  судом не приймається. Працівником поліції внесено до протоколу виправлення дати на 01.10.2023 року, які належним чином застережені підписом посадової особи. Вказана обставина не спростовує факту вчиненого ОСОБА_2 правопорушення 01.10.2023 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, дійшов обґрунтованого висновку про порушення водієм пункту 2.5 ПДР України.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 14 грудня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя