УХВАЛА
 
20 лютого 2024 року                                                 
м. Київ
 
справа № 753/3155/23
провадження № 61-2101ск24
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 січня 2024 року 
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття,
 
ВСТАНОВИВ:
 
12 лютого 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , подав 
до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 січня 2024 року у цій справі.
 
Касаційна скарга на вказані судові рішення надійшла з пропуском строку 
на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.
 
У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію постанови Київського апеляційного суду від 11 січня 
2024 року представником заявника отримано 19 січня 2024 року, 
що підтверджується доданими до касаційної скарги доказами. 
 
Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення 
або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску 
з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що наявні підстави для поновлення цього строку, оскільки касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання 
про відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення 
від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Отже, положеннями вказаної норми передбачено, що підставою для відкриття касаційного провадження є неврахування в оскаржуваному судовому рішенні висновку Верховного Суду про застосування норми права саме у подібних правовідносинах. 
 
Особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно звернути увагу, що у разі посилання 
у касаційній скарзі як на підставу, на якій подається касаційна скарга, на пункт                        1 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі потрібно зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного в указаних у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
У випадку оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 1 пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) або у зв`язку 
з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного суду (абзац 
2 пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт частини 2 статті 389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.
 
Зазначаючи у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження судових рішень відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права 
у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказувати щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.
 
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини четвертої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першої статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
 
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини третьої статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини третьої статті 411 ЦПК України, з обґрунтуванням наявності таких підстав.
 
У поданій касаційній скарзі як на підставу для оскарження судових рішень представник заявника посилається на те, що суд не дослідив зібрані у справі докази, розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, 
що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів та не дав можливості касатору подати клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).
 
Проте наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, може бути підставою для скасування судового рішення лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу. 
 
Саме по собі посилання у касаційній скарзі на частину третю статті 411 ЦПК України без зазначення та обґрунтування випадків (випадка), перелічених 
у пунктах 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Наведене свідчить про часткове невиконання заявником вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Також відповідно до пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає скаргу.
 
З прохальної частини касаційної скарга вбачається, що заявник просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року
та постанову Київського апеляційного суду від 11 січня 2024 року 
і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.
 
Проте за відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, 
рішення Дарницького районного суду міста Києва у справі № 753/3155/23 ухвалене 22 березня 2023 року.
 
Таким чином, представнику заявника слід уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги щодо дати рішення суду першої інстанції та надіслати на адресу суду касаційної інстанції уточнену редакцію касаційної скарги з доданими 
до неї матеріалами відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
 
Отже, з метою усунення недоліків касаційної скарги представнику, який 
діє в інтересах заявника, необхідно надати уточнену касаційну скаргу, разом 
з її копіями, відповідно до кількості учасників справи, в якій зазначити підстави (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав) та уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги щодо дати рішення суду першої інстанції.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього  Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Отже, касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки скаржником не виконані в повній мірі вимоги статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , строк на касаційне оскарження рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 11 січня 2024 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва 
від 22 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 січня 2024 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     В. В. Сердюк