КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 373/2082/23
провадження № 33/824/5585/2023 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
07 грудня 2023 року                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд
в складі судді Кирилюк Г. М.,
при секретарі Усковій Я. А.,
розглянувши у відкритому  судовому  засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Петренка Павла Івановича на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2023 року в складі судді Хасанової В. В., в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної  відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
 
встановив:
 
Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено  на  нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить  17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.
23.11.2023  захисник ОСОБА_1 - адвокат Петренко П. І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2023 року стосовно  ОСОБА_1   в частині   застосованого  стягнення  змінити.  Виключити з мотивувальної  та резолютивної  частини  вказівку на  позбавлення  ОСОБА_1 права   керування  транспортними засобами на  строк  1 рік. В решті постанову  суду  залишити без змін.
В обґрунтування  доводів  апеляційної скарги  посилається  на  наявність  обставин,  які  надають  можливість  застосувати   більш   м`яке стягнення,  ніж  передбачене  законом. Хоча така можливість і не передбачене КУпАП, однак діючий КК України має статтю  69, яка передбачає   випадки, за яких  можливо  призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом,  тому  слід  застосувати аналогію права.
Зазначив, що  ОСОБА_1 вину  визнав та  щиро  розкаявся, що  у відповідності до   п. 1 ч. 1 ст.  34 КУпАП  є  обставиною,  що  пом`якшує  вину. 
 На утриманні  ОСОБА_1   перебуває  двоє  неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  та ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 .    Єдиним доходом   сім`ї  ОСОБА_1    є  підприємницька діяльність  його  дружини  ОСОБА_4 , основний вид  діяльності якої є    роздрібна торгівля в  неспеціалізованих  магазинах. ОСОБА_1 ,  використовуючи автомобіль,  здійснює поставку товару  у магазин,  а також  відвозить та забирає  дітей зі школи. Позбавлення  права  керування  транспортними  засобами   призведе  до  погіршення   матеріального становища  ОСОБА_1    та його  сім`ї.
Вказані  обставини є  пом`якшуючими та такими,  що  дають  підстави  для  накладення  стягнення  без  позбавлення  права керування  транспортними засобами. 
Судом першої інстанції  вказані  обставини та докази залишені  поза  увагою  та належною  оцінкою,  що  вказує  на  неповне,  необ`єктивне  з`ясування  обставин справи, що призвело   до прийняття  незаконної  постанови в частині  накладення стягнення. 
В судове засідання  ОСОБА_1   та  його  захисник - адвокат  Петренко  П. І.  ОСОБА_5 , будучи належним чином  повідомленими  про  день, час та місце розгляду справи, не  з`явились (а.с.53).  
Відповідно  до  звіту про  доставку вихідної  кореспонденції  Київського  апеляційного  суду,   Петренко П. І. отримав  повідомлення про  розгляд справи  в суді  апеляційної інстанції  01.12.2023 (а.с.52).
Відповідно  до  ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За  відсутності  поважних причин неявки ОСОБА_1    або  його представника  в судове  засідання,  суд  вважає  за можливе розглянути  апеляційну  скаргу  в їх  відсутність. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,   суд дійшов  висновку, що апеляційна  скарга  не підлягає  задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення та надані докази у підтвердження його вчинення, надав оцінку доводам правопорушника та його захисника, та прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1    у порушенні п. 2.9 а  Правил дорожнього руху України.
 Постанову  суду  першої інстанції   в частині  доведеності вини  ОСОБА_1   у вчиненні  адміністративного  правопорушення,  передбаченого  ч. 1 ст. 130  КУпАП,   ОСОБА_1   не  оскаржує, апеляційна  скарга  не  містить  доводів  незаконності  оскаржуваної постанови  у вказаній частині. 
Відповідно  до  положень ст.  33 КУпАП  стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Судом першої  інстанції  накладено  стягнення  в межах санкції,  установленої  ч. 1 ст. 130  КУпАП. 
Кодекс  України про  адміністративне  правопорушення  не  передбачає   можливості   призначення   більш м`якого  стягнення,  ніж  це  передбачено  санкцією  статті. 
Відповідно  до  частини  четвертої статті 3 КК  України  застосування   закону  про  кримінальну   відповідальність  за  аналогією  заборонено.
За таких  підстав доводи апеляційної  скарги  щодо  можливості застосування при розгляді  даної справи   положень  ст.  69   КК  України за  аналогією  закону є необґрунтованими. 
У рішенні по справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає  залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.
  Керуючись ст. 294 КУпАП суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Петренка Павла Івановича залишити без задоволення. 
Постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2023 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                                             Кирилюк Г.М.