ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 686/29285/23
Провадження № 33/4820/106/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Болотін С.М., при секретарі – Савчук Н.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 грудня 2023 року,-
                                               в с т а н о в и в :
Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 грудня 2023 року 

ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інваліда 3 групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.
За постановою судді, ОСОБА_1 26 жовтня 2023 року о 00 год. 15 хв. по вул. Староміській 7/1, в м. Хмельницькому, керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, в присутності двох свідків.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, оскільки на його думку, суддя незаконно та необґрунтовано, без законних на те підстав, постановив рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності. Стверджує, що матеріали справи ґрунтуються виключно на фальсифікованих працівниками поліції доказах, здобутих з грубим порушенням закону, які залишилися поза увагою судді. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
ОСОБА_1 та його захисник будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилися, заяви про відкладення такого суду не надали. 
Дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
 
Як вбачається з матеріалів справи, дізнання, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог закону, таких порушень закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.
Обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом 26 жовтня 2023 року з ознаками алкогольного сп`яніння та відмова ним від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та в медичному закладі підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої так і апеляційної інстанцій.
 
Так, в суді процесі розгляду справи, сторона захисту не заперечувала обставин керування транспортним засобом ОСОБА_1 в нічну пору 26 жовтня 2023 року, його зупинки працівниками поліції, відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, однак викладала свою версію подій.
 
Із змісту акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що особа притягнута до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу від огляду відмовилась, виявляла ознаки сп`яніння у вигляді: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови (а.с.3).
Змістом направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, стверджується, що ОСОБА_1  26.10.2023 року о 00 год. 28 хв. був направлений до КНП «ХОЗЗНМД» ХОР. Відомостей щодо проведення огляду в Направленні не містяться (а.с. 7).
Із жодним чином не спростованих даних відеозапису подій вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, проте той відмовився (а.с.8).
Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до встановленої законом відповідальності.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ні ОСОБА_1 , ні його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях сторони захисту, які є прямо зацікавленими особами, їх роздумах щодо діяльності правоохоронних органів, звинуваченнях органів поліції та судді в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні закону, що не можна визнати допустимими доказами.
Особа притягнута до адміністративної відповідальності та її захисник жодних даних, які б викликали сумніви у належності даних матеріалів справи та об`єктивності органів поліції при їх складанні навести не змогли.
В справі не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно ОСОБА_1 заборонених законодавством методів дізнання, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
При цьому, в матеріалах справи не встановлено доказів, щоб ОСОБА_1 , чи його захисник зверталися із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.
Таким чином, підстав вважати, що в процесі встановлення обставин справи зі сторони органів поліції на особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, чинився тиск, проводилася фальсифікація матеріалів справи, в суду немає.
Захисник, натомість, не навів обґрунтованих доводів, які б спростовували висновки судді. Доводи апеляційної скарги і матеріали справи не містять вказівок на порушення вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судового рішення.
Об`єктивних даних, які вказували на відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 в матеріалах справи не встановлено. 
Доводи в апеляційній скарзі про відсутність доказів керування ОСОБА_1 автомобілем апеляційний суд до уваги не бере, оскільки спростовується дослідженими суддею першої інстанції даними відеозаписів, з якого чітко вбачається, що автомобіль, під керуванням особи притягнутої до адміністративної відповідальності, рухається по дорозі.
Підлягають відхиленню посилання сторони захисту на те, що долучений до матеріалів справи відеозапис, здійснений на мобільний телефон, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не є допустимим доказом.
Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення. 
Як вбачається із диску, який наданий працівниками поліції, на ньому зафіксовані відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.
Запис цілісний, отриманий поліцейським відповідно до вимог законодавства. Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації.
Отже, відеозапис події є належним та допустимим доказом. А тому, суддя місцевого суду обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що працівниками поліції було безпідставно зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Так, Указом Президента України в Україні введений воєнний стан, який діє на даний час.
Пунктом 3 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати чи зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.
Рішення, за яким автомобіль може бути зупинений, базується на випадковому виборі, виклику підозри, даних розвідки.
Як вбачається із матеріалів провадження, транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції під час комендантської години, для перевірки документів. В ході розмови виявилось, що водій перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння, однак, на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я останній відмовився.
За таких обставин, під час воєнного стану та здійснення активних військових дій в державі, на переконання апеляційного суду, поліцейські мали право зупинити автомобіль ОСОБА_1 , під час комендантської години та, жодним чином, вчинивши такі дії, не порушили його прав та законних інтересів.
На переконання суду, чинне законодавство не позбавляє працівників поліції права на зупинення та перевірку транспортних засобів під час дії воєнного стану в Україні, які здійснюють рух під час комендантської години, що є в даному випадку.
При цьому вказані працівники поліції перебували у форменому одязі, а тому ОСОБА_1 розумів, що вони перебувають при виконанні службових обов`язків. 
Твердження ОСОБА_1  про те, що працівниками поліції не роз`яснено його права є необґрунтованими та спростовуються відомостями, що містяться в протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності останнього, які він скріпив власноручним підписом, при цьому, не висловивши зауважень та заперечень. Разом з тим, такі права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, були забезпечені останньому в процесі судового та апеляційного розглядів. 
Протокол про адміністративне правопорушення, кваліфікація дій ОСОБА_1 , з якою погодився суддя, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця та інших обставин вчинення правопорушення. Знайшли вони своє відображення і у постанові, тобто при її постановлені суддя повністю вирішив питання, зазначені в ст. 283 КУпАП. 
Тому твердження сторони захисту, що органами поліції та суддею не виконані вимоги ст. 256 КУпАП не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.
Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суддя першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
Зокрема, суддею при визначенні ОСОБА_1 виду стягнення взято до уваги суспільну небезпечність вчиненого правопорушення та конкретні обставини справи. 
За таких обставин вважаю, що стягнення, накладене на ОСОБА_1 при даних конкретних обставинах справи та особи притягнутої до адміністративної відповідальності є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, –

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 грудня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без змін, а подану ним апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду                Сергій БОЛОТІН