П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  824/693/18-а 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М. 
Суддя-доповідач:  Драчук Т. О. 
08 лютого 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Полотнянка Ю.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В :
23.07.2018 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області, в якому просив:
-визнати протиправними і скасувати накази Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області "По особовому складу" №95 о/с від 21.06.2018, "Про покарання" від 21.06.2018 №352, "Про покарання" від 21.05.2018 №339; 
-поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області; 
-стягнути з Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.06.2018 по день поновлення на займаній посаді.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2019 року, у задоволення адміністративного позову відмовлено.
08.06.2023 заявник, ОСОБА_1 , звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з заявою про перегляд рішення Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №824/693/18-а за нововиявленими обставинами, встановлених вироком Першотравневого районного суду від 18.01.2023 по справі №725/1375/19 та ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 20.04.2023 про визнання ОСОБА_1 невинуватим в пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України і виправдання ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.  263 та ч. 3 ст. 368 КК України, в якій просив:
-визнати протиправними і скасувати винесені у відношенні ОСОБА_1 , накази Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області «По особовому складу» №95 о/с від 21.06.2018, №352 від 21.06.2018 та №339 від 21.05.2018;
-поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділення поліції – начальника сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області або на рівнозначній посаді;
-стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь заявника грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.06.2018 по день поновлення на займаній посаді та допустити до негайного виконання судове рішення в частині поновлення на посаді та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення в межах суми стягнення за один місяць.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.09.2018 року у справі №824/693/18-а за нововиявленими обставинами задоволено частково.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі №824/693/18-а скасовано частково.
Визнано протиправним і скасовано п.1 наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області "Про покарання" від 14.06.2018 №339.
Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області "По особовому складу" №95 о/с від 21.06.2018, в частині зазначення підстави для його прийняття - наказ ГУНП в Чернівецькій області від 14.06.2018 №339.
В решті рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі №824/693/18-а залишено без змін.
В решті заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі №824/693/18-а за нововиявленими обставинами відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій  апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі №824/693/18-а за нововиявленими обставинами.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що зі змісту оскаржуваного наказу ГУНП від 14.06.2018 №339 та висновку службового розслідування, який йому передував,   ОСОБА_1 поставлено в провину, що перебуваючи на службі в Національній поліції України та будучи зобов`язаним служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав та свобод людини, протидії злочинності, неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів  та інших нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, виконувати приписи Правил етичної поведінки поліцейських, а також те, що перебування на керівній посаді зобов`язує його бути прикладом у дотриманні законності, ОСОБА_1 у порушення інтересів служби з метою забезпечення своїх приватних і корисливих інтересів вступив у неділові відносини, та погодився вчиняти дії в інтересах іншої особи.
Отже, дисциплінарною комісією констатовано наявність саме складу дисциплінарного проступку в діях позивача, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії в наступному отримають в рамках кримінального провадження.
Крім того, дисциплінарною комісією встановлено, що ОСОБА_2 допустив порушення встановлених в державі правил поводження зі зброєю та боєприпасами, а також правил, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних речовин, що на думку апелянта, засвідчує схильність правоохоронця до протиправної поведінки, і в сукупності з вищенаведеними діяннями викликало значний суспільний резонанс, та призвело до негативного впливу на рівень довіри населення до ГУНП в Чернівецькій області та Національної поліції України в цілому.
Також, апелянт звертає увагу, що у рамках проведеного службового розслідування факт вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, не досліджувався, оскільки це виходило за межі компетенції дисциплінарної комісії, при цьому, вказане не перешкоджало надати оцінку діям позивача в порядку дисциплінарного провадження. Так, у дисциплінарному провадженні проступком визнано дії позивача, які не були предметом дослідження органів дослідження органів досудового розслідування та суду. Інформація, зазначена у висновку службового розслідування, яка фактично стала підставою для прийняття  ГУНП оскаржуваних наказів, жодним чином не підтверджує скоєння позивачем кримінального злочину, натомість службовим розслідуванням здійснена оцінка діям позивача, які кваліфіковані в межах окремої юридичної процедури – дисциплінарного провадження.
Апелянт зауважує, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», вчинення кримінального правопорушення у разі набрання законної сили відповідним рішенням суду є самостійною підставою для звільнення зі служби. Натомість, позивач був звільнений за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Отже, апелянт вважає, що факт відсутності кримінального провадження за підозрою позивача у вчиненні кримінального правопорушення не позбавляє відповідача права застосовувати дисциплінарне стягнення за порушення дисципліни та/або правил службової етики та/або присяги. В той же час, відсутність кримінального провадження відносно позивача не впливало на наявність чи відсутність у його діянні складу дисциплінарного проступку.
Таким чином, на думку апелянта, наявність виправдувального вироку не спростовує жодного факту, яким обґрунтовується оскаржуване при перегляді рішення, оскільки для дисциплінарної комісії наслідки завершення кримінального провадження не мали значення, про що зазначено у відповідному висновку та наказі, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про перегляд рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі №824/693/18-а.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, заявником - ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення від 25.09.2018  та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
Так, в обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції на момент прийняття рішення від 25.09.2018 не взято до уваги доводи, що підставою для звільнення зі служби в поліції було відкриття кримінального провадження відносно позивача і саме порушення кримінального провадження стало додатковою обставиною на підтвердження порушення ним трудової дисципліни.
Також, судом під час розгляду справи та прийняття рішення від 25.09.2018 не було взято до уваги доводи щодо поважності причин відсутності на службі з 11.06.2018 по 14.06.2018, оскільки ОСОБА_1 приймав участь  в судовому засіданні в Галицькому районному суді м. Львова.
Отже, на думку апелянта, нововиявленими є всі обставини і факти, встановлені вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.01.2023 та ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 20.04.2023 по справі №725/1375/19, якими позивача визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано за відсутністю в його діях складу інкримінованих кримінальних порушень, оскільки вони повністю співпадають із обставинами і фактами, встановленими у наказах про призначення службових розслідувань та висновках службових розслідувань та мають прямий  причинно-наслідковий зв`язок із оцінкою, наданою судом в кримінальному провадженні для адміністративного суду під час розгляду даної справи, згідно ч. 6 ст. 78 КАС України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи те, що від учасників справи не надійшло клопотання про розгляд справи за їх участю, правовідносини та предмет доказування у справі, не вимагають витребування нових доказів та проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм  матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області слід задовольнити частково, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду – скасувати, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач проходив службу в органах Національної поліції України.
Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області "Про покарання" від 14.06.2018 №339, за результатами проведеного службового розслідування відносно заступника начальника відділення поліції - начальника сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_1 , у зв`язку із затриманням позивача під час отримання неправомірної вигоди працівниками СБУ у Львівській області спільно з поліцейськими Департаменту внутрішньої безпеки НПУ в рамках кримінального провадження №42018140400000072, на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.с. 111-117, 160-162).
Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області "Про покарання" від 21.06.2018 №352, за результатами проведеного службового розслідування відносно заступника начальника відділення поліції - начальника сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_1 , у зв`язку із невиходом на службу з 11.06.2018 по 14.06.2018 без поважних причин, на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.с. 179).
На підставі наказів Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області від 14.06.2018 № 339 та від 21.06.2018 № 352, відповідачем прийнято наказ «По особовому складу» від 21.06.2018 № 95 о/с про звільнення зі служби в поліції, за пунктом 6 частини 1 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), майора поліції ОСОБА_1 - заступника начальника відділення поліції - начальника сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області (т. 1 а.с. 180)
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.09.2018 в адміністративній справі №824/693/18-а у задоволені позовних вимог відмовлено повністю. (т. 1 а.с. 194-199).
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2019 рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.09.2018 залишено без змін. (т. 2 а.с. 24-30)
Звертаючись в послідуючому до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, позивач вказав на прийняття Першотравневим районним судом міста Чернівці вироку від 18.01.2023 по справі №725/1375/19, залишеного без змін ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 20.04.2023, яким ОСОБА_1 визнано невинуватим в пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368, ч.1 ст. 263 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 263 ч.1 та ст. 368 ч.3 КК України,  а тому вказані обставини є підставою для перегляду рішення суду в адміністративній справі №824/693/18-а за нововиявленими обставинами.
Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року за нововиявленими обставинами суд першої інстанції виходив з того, що Першотравневий районний суд міста Чернівці у вироку від 18.01.2023 по справі №725/1375/19 зробив висновок, що зібрані стороною обвинувачення докази не можуть однозначно поза розумним сумнівом вказувати на вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а тому ОСОБА_1 підлягає виправданню за відсутністю складу злочину в його діях як за ч. 3 ст. 368 КК України,  так і за ч. 1 ст. 263 КК України.
Під час розгляду поданої заяви суд першої інстанції вказав, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу «По особовому складу» від 21.06.2018 № 95 о/с про звільнення зі служби в поліції, за пунктом 6 частини 1 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), майора поліції ОСОБА_1 - заступника начальника відділення поліції - начальника сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, вказано накази Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області від 14.06.2018 № 339 та від 21.06.2018 № 352.
Щодо оскаржуваного наказу від 14.06.2018 № 339 суд першої інстанції вказав, що викладені у вказаному наказі висновки відповідача були предметом розгляду кримінальної справи №725/1375/19, водночас, враховуючи висновки, викладені Першотравневим районним судом м. Чернівці у вироку від 18.01.2023 по справі №725/1375/19, судом повістю спростовано доводи що позивач, з метою забезпечення своїх приватних і корисливих інтересів вступив у неділові відносини з особою з кримінального середовища, та погодився вчиняти дії в її інтересах, а також те, що позивач допустив порушення встановлених в державі правил поводженням зі зброєю та боєприпасами, а також правил пов`язаних з незаконним обігом наркотичних речовин.
На підставі вказаного суд дійшов висновку, що п.1 наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області "Про покарання" від 14.06.2018 №339, яким на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби, є протиправним, а висновки, зазначені у ньому щодо порушення службової дисципліни позивачем спростовуються висновками, викладеними у вироку Першотравневого районного суду міста Чернівці від 18.01.2023 по справі №725/1375/19.
Отже, з урахуванням викладеного, суд вказав, що наказ Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області "По особовому складу" №95 о/с від 21.06.2018, в частині зазначення підстави для його прийняття - наказ ГУНП в Чернівецькій області від 14.06.2018 №339, також підлягає скасуванню.
Що доводів заявника стосовно протиправності наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області "Про покарання" від 21.06.2018 №352, суд першої інстанції не прийняв їх до уваги та не надав їм оцінку як нововиявленим обставинам, оскільки питання невиходу позивача на службу з 11.06.2018 по 14.06.2018 без поважних причин не було предметом розгляду Першотравневим районним судом міста Чернівці в кримінальній справі №725/1375/19.
Щодо аргументів заявника стосовно того, що невихід позивача на службу з 11.06.2018 по 14.06.2018 зумовлений відсутністю розроблених відповідачем тимчасових функціональних обов`язків відстороненої особи, не пов`язані із займаною посадою, суд першої інстанції зазначив, що вказані обставини, як і докази на підтвердження цих обставин, не встановлювались судом у рішенні від Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.09.2018 в адміністративній справі №824/693/18-а. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач фактично просить переоцінити докази, оцінені судом у процесі розгляду справи та дослідити докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. А тому, вказані доводи, в силу вимог ч. 4 ст. 361 КАС України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.
Враховуючи вказане, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.09.2018 в адміністративній справі №824/693/18-а за нововиявленими обставинами шляхом визнання протиправним та скасування п.1 наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області "Про покарання" від 14.06.2018 №339, а також наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області "По особовому складу" №95 о/с від 21.06.2018 в частині зазначення підстави для його прийняття - наказ ГУНП в Чернівецькій області від 14.06.2018 №339.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне вказати наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Згідно із частиною 4 зазначеної статті, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 09 червня 2011 року (справа «Желтяков Проти України» заява №4994/04) наголосив на тому, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (пункт 42).
Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
В рішенні у справі «Христов проти України» від 19 лютого 2009 року, заява № 24465/04, Європейський суд з прав людини зазначив, що:
п. 33. «… право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).
п. 34. « Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу resjudicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX)».
Водночас, в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду в адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.
Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження й ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.
Аналогічне визначення нововиявленим обставинам викладене Великою Палатою Верховного Суду в постанові по справі № 9901/424/18 від 23 червня 2021 року.
Так, досліджуючи підстави звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про перегляд рішення Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №824/693/18-а за нововиявленими обставинами, позивач послався на обставини, встановлені вироком Першотравневого районного суду від 18.01.2023 по справі №725/1375/19 та ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 20.04.2023 про визнання ОСОБА_1 невинуватим в пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України, і виправдання ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.  263 та ч. 3 ст. 368 КК України.
Суд першої інстанції, надаючи оцінку матеріалам справи, застосував вимоги п. 2 ч. 1 ст. 363 КАС України, згідно якого заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 2 частини другої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли вирок (ухвала) у кримінальному провадженні набрав (набрала) законної сили.
Однак, як встановлено апеляційним судом під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, постановою Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30 січня 2024 року у справі №725/1375/19 за касаційною скаргою прокурора на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18 січня 2023 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 20 квітня 2023 року скасовано ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 20 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Згідно вимог ч.5 ст. 442 КПК України постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Враховуючи, що Верховним Судом постановою від 30.01.2024 у справі №725/1375/19 скасовано ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 20 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року необхідно скасувати, а у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у справі №824/693/18 за нововиявленими обставинами - відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Отже, враховуючи встановлені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції обставини, суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у справі №824/693/18 за нововиявленими обставинами.      
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області задовольнити частково.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити  без задоволення. 
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у справі №824/693/18 за нововиявленими обставинами,- відмовити.  

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений  ч. 2 ст. 369 КАС України.  

Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Смілянець Е. С.    Полотнянко Ю.П.