ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2024 року 
м. Київ
справа № 822/1856/17
адміністративне провадження № К/9901/308/17 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів - Юрченко В.П., Хохуляк В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу 
Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області 
на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року (Суддя: Блонський В.К.), 
та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада  2017 року (Судді: Ватаманюка Р.В., Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.),
у справі  № 822/1856/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Юг В» 
до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області 
про скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:
В червні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Юг В» звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Хмельницькій області) в якому, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог, просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області форми «Р» №0003751402 від 14.06.2017 року в частині нарахування основного платежу в розмірі 3 485 186 грн та штрафних санкцій в розмірі 3 009 835,75 грн (т. 1 а.с. 4-10, т. 2 а.с. 1).
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада  2017 року адміністративний позов задоволено (т. 2 а.с. 85-93, 131-134).
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в обґрунтування доводів якої посилався на неправильному застосуванні судами попередніх інстанцій абз. «г» п. 198.5 статті 198 ПК України, з огляду на неврахування, що на момент проведення перевірки між позивачем та його контрагентом (ТОВ «Маркет Інвест Плюс») не відбулось жодної господарської операції, передбаченої договором №15/06-2016-1 від 01.06.2016 року, предметом якого було надання позивачу послуг по прийманню, збереженню с/г продукції (пшениці, кукурудзи, сої), а лише відбулось перерахування авансових платежів на загальну суму 18     205 00 грн (в т.ч. ПДВ в сумі 3     034     166 грн), які частково повернені в сумі 2     806     000 грн, а у 2017 році залишок неповернених платежів складає приблизно 1500 грн), що підтверджено копією витягу з ЄРПН, та не заперечувалось позивачем. 
При цьому судами враховано копію акта приймання-передачі зерна від 23.06.2017 року, який складений після повернення авансових платежів та після винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Крім наведеного, ТОВ «Агро-Юг В» здійснює діяльність за однією адресою із контрагентом ТОВ «Маркет Інвест Плюс», а керівником та бухгалтером ТОВ «Маркет Інвест Плюс» є одна і та сама особа - громадянин ОСОБА_1 , який, згідно із інформацією, отриманою від УПМ ГУ ДФС у Хмельницькій області працював та працює на даний час на посаді старшого майстра ЛМКП «Львівтеплоенерго» та одночасно є директором ТОВ «Маркет інвест плюс». За доводами контролюючого органу договір від 15.06.2016 року №15/06-2016-1, предметом якого є надання послуг по прийманню, збереженню с/г продукції (пшениці, кукурудзи, сої), укладений позивачем із цим контрагентом формально, оскільки у ТОВ «Маркет Інвест Плюс» були відсутні виробничі та трудові ресурси для здійснення постачання послуг у великих обсягах (зберігання  зернових у загальній кількості 37000 тон, у тому числі: пшениці, кукурудзи - 7000 тон, 10000; сої - 20     000 тон (додатки 1, 2/2 до договору).  Окрім наведеного, позивачем не надано на виконання вимог підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України доказів придбання послуги із зберігання (приймання) зернових за вартістю, що значно перевищують договірні розцінки, що узгоджені на дату укладення такого договору з іншим контрагентом ТОВ «Агротек ХПП» в частині приймання та зберігання зернових. 
Також, контролюючим органом зазначено про неправомірність віднесення позивачем до податкового кредиту у деклараціях з ПДВ (спеціальний режим у сфері сільського господарства) сум ПДВ по податкових накладних та розрахунках коригування до них, складених постачальником ТОВ «Агротек ХПП», з огляду на помилки в обов`язкових реквізитах рахінків-фактур та податкових накладних, які не дають ідентифікувати здійснені операції,  їх зміст, номенклатуру та сплачену суму на виконання укладених договорів. Тоді, як у відповідності до п. 209.2 статті 209 ПК України правомірність та правильність відображення у складі кожної з таблиць додатку 10 до декларацій з ПДВ, операцій із сільськогосподарськими товарами/послугами відповідного виду культур впливає на розмір податку, що підлягає перерахуванню до державного бюджету або спрямовується на спеціальний рахунок суб`єкта спеціального режиму оподаткування. 
Додатково скаржник посилався і на не підтвердження позивачем, що здійснена оплата стосувалась лише кукурудзи і були відсутні підстави вносити про неї дані в таблицю 1 додатку 10 до декларацій з ПДВ (розрахунок сум ПДВ за операціями із зерновими та технічними культурами, що підлягають сплаті до державного бюджету та перерахуванню на спеціальний рахунок), оскільки в подальшому позивачем проведено коригування податкового кредиту і згідно вказаних податкових накладних відповідно до розрахунків коригування в порушення вимог п. 192.1 статті 192 ПК України змінено номенклатуру товару, а саме кукурудзу на ячмінь та сою (стор. акту перевірки 79) і не надано жодних доказів про постачання послуг зі зберігання наведених сільськогосподарських культур згідно договору. Враховуючи викладене, з огляду на неповне з`ясування обставин справи, скаржник просив суд задовольнити касаційну скаргу, скасувати рішення судів попередніх інстанцій та відмовити в задоволенні позову (т. 2 а.с. 139-144).
У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України справу передано на розгляд до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду і ухвалою Верховного Суду від 25.01.2018 року відкрито касаційне провадження у справі.
В надісланому на адресу суду відзиві на касаційну скаргу, позивач, посилаючись на правильність висновків судів попередніх інстанцій з огляду на доведеність позивачем економічної мети господарських операцій з контрагентами за перевіряємий період та їх документального підтвердження, як і номенклатури та обсягу товару, який ідентифікований відповідачем, просив залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін. Позивач вважає, що доводи касаційної скарги фактично зводяться до помилкових суб`єктивних висновків контролюючого органу про неповне дослідження судами попередніх інстанцій обставин справи, враховуючи викладене, просив суд відмовити в задоволенні касаційної скарги (т.2 а.с. 181-188).
Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної відповідачем документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Агро-Юг В" (код ЄДРПОУ 32461564) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, контролюючим органом складений акт перевірки від 28.04.2017 року №0442/22-01-14-01/32461564, з висновками окрім іншого, про порушення позивачем, зокрема пункту 192.1 статті 192, пункту 198.1, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.2 статті 200, підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 ПК України, у зв`язку з чим занижено суму податку на додану вартість, що підлягала сплаті до бюджету сільгоспвиробниками у 2016 році на суму 3 485 186 грн.
Суди попередніх інстанцій установили, що дійшовши таких висновків контролюючий орган посилався на те, що перевіркою встановлено, що ТОВ "Агро-Юг В" занижено податкові зобов`язання з ПДВ за червень 2016 року на суму 3 034 166 грн та завищені у серпні 2016 року на 251 500 грн, у вересні 2016 року на 166 667 грн, у листопаді 2016 року на 49 500 грн (т. 1 а.с. 65), в результаті не проведення нарахування податкових зобов`язань по операціях, що не є господарською діяльністю платника податків та по якій був сформований податковий кредит по першій події - попередній оплаті проведеній ТОВ «Маркет Інвест Плюс» згідно із умовами договору про надання послуг від 15.06.2016 року №15/06-2016-1. Отже, на момент проведення перевірки між позивачем та ТОВ «Маркет Інвест Плюс» не відбулось жодної господарської операції, передбаченої договором від 15.06.2016 року №15/06-2016-1, лише відбулось перерахування авансових платежів.
Крім, наведеного судами також встановлено, що під час перевірки контролюючий орган керувався тим, що керівником та бухгалтером ТОВ «Маркет Інвест Плюс» є одна і та сама особа - громадянин ОСОБА_1 , а згідно із інформацією, отриманою від УПМ ГУ ДФС у Хмельницькій області громадянин ОСОБА_1 працював та працює на даний час на посаді старшого майстра ЛМКП «Львівтеплоенерго». Відповідно до рапорту УПМ ГУ ДФС у Хмельницькій області від 13.04.2017 року, при опитуванні громадянина ОСОБА_1 , останній підтвердив, що працює на ЛМКП «Львівтеплоенерго» та одночасно є директором ТОВ «Маркет інвест плюс», але не зміг пояснити в який спосіб він суміщає ці дві посади. Основні засоби у ТОВ «Маркет Інвест Плюс» згідно із фінансовим звітом малого підприємництва за 2016 рік у ТОВ «Маркет Інвест Плюс» відсутні, працівники відсутні. Дана інформація свідчить, що договір від 15.06.2016 року №15/06-2016-1, предметом якого є надання послуг по прийманню, збереженню с/г продукції (пшениці, кукурудзи, сої) укладений формально, оскільки у ТОВ «Маркет Інвест Плюс» були відсутні виробничі та трудові ресурси для здійснення постачання послуг в таких обсягах. До того ж, позивачем під час перевірки не надано відомостей про нові земельні ділянки у 2016 році, які у період укладання договору із ТОВ «Маркет Інвест Плюс» знаходились в процесі переоформлення договорів оренди земельних ділянок. 
Крім того, до перевірки посадовими особами ТОВ «Агро-Юг В» не надано доказів розумної економічної причини (ділової мети) укладання з ТОВ «Маркет Інвест Плюс» договору на придбання послуги із зберігання (приймання) зернових за вартістю, що значно перевищують договірні розцінки, що узгоджені на дату укладення такого договору з ТОВ «Агротек ХПП». 
В порушення вимог пункту 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України ТОВ «Агро-Юг В» до складу податкового кредиту віднесено ПДВ в загальній сумі 1 747 333 грн по податкових накладних та розрахунках коригування до них, складених постачальником ТОВ «Агротек-ХПП» з порушенням заповнення обов`язкових реквізитів, які заважають ідентифікувати здійснені операції, їх зміст та суму, в тому числі: - від 29.04.2016 року № 10 на суму 7 500 000 грн., в т.ч. ПДВ 1 250 000 грн. (послуги по сушці кукурудзи урожаю 2016, одиниця виміру грн., код 2454, кількість-1, за ціною без ПДВ 6 250 000 грн.); - від 29.06.2016 року № 8 на суму 8 000 000 грн., в т.ч. ПДВ 1 333 333 грн. ( послуги по прийманню кукурудзи урожаю 2016, одиниця виміру грн., код 2454, кількість -1, за ціною без ПДВ 6 666 666,67 грн.). Оскільки перевіркою не підтверджено правомірність формування позивачем податкового кредиту у квітні 2016 року та у червні 2016 року за рахунок податкових накладних, складених ТОВ «Агротек-ХПП» із порушенням вимог статті 201 Кодексу, відсутні і підстави для проведення коригування податкового кредиту відповідно до розрахунків, складених до таких податкових накладних (т. 1 а.с. 11-134).
За результатами перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення форми від 14.06.2017 року "Р" №0003751402, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість загальну суму 6 714 414,25 грн, в тому числі за основним платежем - 3 660 700 грн, та 3 053 714, 25 грн - штрафні санкції (т. 1 а.с. 137). 
Правомірність прийняття відповідачем вищенаведеного податкового повідомлення-рішення в частині нарахування основного платежу в розмірі 3 485 186 грн та штрафних санкцій в розмірі 3 009 835,75 грн в контексті господарських операцій із ТОВ "Маркет Інвест Плюс" та ТОВ «Агротек-ХПП» на виконання укладених з контрагнетами договорів, є предметом позову в даній справі.
Задовольняючи адміністративний позов суди дійшли висновку про доведеність позивачем економічної мети господарських операцій з контрагентами ТОВ «Маркет Інвест Плюс» та ТОВ «Агротек-ХПП» за перевіряємий період та їх документального підтвердження первинними документами на виконання умов договорів зберігання № 15/06-2016-1 від 15.06.2016, укладеного між позивачем та ТОВ «Маркет Інвест Плюс» та договору договір зберігання, приймання, сушки, очистки та відпуску зерна № 1 від 29.04.2016, укладеного позивачем із ТОВ «Агротек-ХПП». За висновками судів, податкове законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагента (ТОВ «Маркет Інвест Плюс»), фактичного знаходження їх за місцем реєстрації, наявності чи відсутності основних фондів у останнього, як і не передбачено обов`язку покупця перевіряти у продавця місцезнаходження майна, наявність трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів та іншого майна, економічно необхідного для здійснення господарської операції. Відносно епізоду по «Агротек-ХПП» суди зазначили, що допущені контрагентом позивача технічні помилки у податкових накладних, які не вплинули на показники загальних коштів, що підлягають сплаті, в тому числі і податку на додану вартість, не призводять до неможливості ідентифікації факту та змісту господарської операції, за умови належного заповнення інших реквізитів податкової накладної та, відповідно, не тягнуть втрати нею статусу належного первинного документа (т. 2 а.с. 85-93, 131-134).
Досліджуючи правильність висновків судів попередніх інстанцій за результатами розгляду справи, колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу на наступне.
Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту     198.3     статті     198 Податкового кодексу України     податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового           періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6     статті     198 Податкового кодексу України     не відноситься до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, які не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог     статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами,                     передбаченими пунктом     201.11     статті     201     цього     Кодексу.

У відповідності до пункту 200.1 статті      200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Пунктом 200.2 статті 200 ПК України визначено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з     пунктом 200.1     цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно підпункту     201.1     статті     201 Податкового кодексу України     платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну з зазначеними в ній обов`язковими реквізитами згідно переліку, визначеного цим підпунктом. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (підпункт     201.10. статті     201 ПК України).

Спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства передбачений вимогами статті 209 ПК України, пунктом 209.2 статті 209 якої передбачено, що позитивна різниця між сумою податкових зобов`язань звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду, визначена: а) за операціями з сільськогосподарськими товарами/послугами (крім операцій із зерновими і технічними культурами та операцій з продукцією тваринництва) підлягає перерахуванню: до державного бюджету - у розмірі 50 відсотків; на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - суб`єктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 50 відсотків; б) за операціями із зерновими і технічними культурами підлягає перерахуванню: до державного бюджету - у розмірі 85 відсотків; на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - суб`єктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 15 відсотків. При цьому підпунктом 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 ПК України встановлені виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит.
Вимоги для підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України). Згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які  фіксують  факти здійснення господарських операцій.  Первинні документи повинні бути  складені під  час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.  Для контролю та  впорядкування оброблення  даних  на  підставі  первинних  документів  можуть складатися зведені облікові документи. Первинні  та  зведені  облікові  документи  можуть бути складені  на  паперових або  машинних  носіях і повинні мати обов`язкові реквізити, передбачені цією статтею.
Отже господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, що закріплений в статті 4 Закону № 996-XIV, так само характеризує і податковий облік. 
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентами на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, між позивачем (замовник) та ТОВ «Маркет Інвест Плюс» (виконавець) укладено договір зберігання № 15/06-2016-1 від 15.06.2016 року, за умовами якого ТОВ «Маркет Інвест Плюс» зобов`язується за плату надати послуги по прийманню, відповідальному зберіганню сільськогосподарської продукції (пшениця, кукурудза) врожаю 2016-2018 років, яка йому передається замовником на складах, що знаходяться за адресою: 31256, Хмельницька область, Волочиський район, смт. Війтівці, вул. Радянська, 21. Виконавець зобов`язується повернути зерно замовнику в строки та на умовах, передбачених цим договором (строк зберігання зерна до 31 травня 2019 року) (т. 2 а.с. 12-15).
Суди попередніх інстанцій встановили, що факт передачі зернових від позивача до ТОВ «Маркет Інвест Плюс» на виконання умов договору зберігання № 15/06-2016-1 від 15.06.2016 підтверджується копією акту приймання-передачі товару №ОУ-0000001 від 23.06.2017 (т. 1 а.с. 179-882, т. 2 а.с. 20), який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відповідними печатками юридичних осіб. В матеріалах справи наявні копії платіжних доручень №1448 від 15.06.2016, №1451 від 16.06.2016, №1590 від 30.06.2016, №1592 від 30.06.2016, №1594 від 30.06.2016 (т. 1 а.с. 186, 189, 190, 193, 196); податкових накладних від 16.06.2016 №1, від 30.06.2016 №3, від 30.06.2016 №4, від 30.06.2016 №5 (т. 1 а.с. 187, 191, 194, 197), та квитанції про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних в ЄРПН (т. 1 а.с. 188, 192, 195, 198). Також, за висновками судів попередніх інстанцій, сторони погодили ціну зафіксованих договорами послуг самостійно, а встановлення такої оплати  є власним волевиявленням сторін. Чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації, наявності чи відсутності основних фондів у останнього. Законодавством не передбачено обов`язку покупця перевіряти у продавця місцезнаходження майна, наявність трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів та іншого майна, економічно необхідного для здійснення господарської операції. Суди відхилили посилання контролюючого органу на те, що громадянин ОСОБА_1 працює на ЛМКП «Львівтеплоенерго» та одночасно є директором ТОВ «Маркет інвест плюс», посилаючись на те, що дефектність та навіть фіктивність контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента. 
Щодо укладеного договору з іншим контрагентам судами з матеріалів справи встановлено, між позивачем (поклажодавець) та «Агротек-ХПП» (зерновий склад) укладено договір зберігання, приймання, сушки, очистки та відпуску зерна № 1 від 29.04.2016 (т. 1 а.с. 153-160), за умовами якого зерновий склад («Агротек-ХПП») зобов`язується за плату прийняти на відповідальне зберігання сільськогосподарську продукцію (зернові та олійні культури), яка йому передається поклажодавцем, надавати послуги по доведенню якості отриманої продукції на зберігання продукції до рівня, що забезпечує оптимальний режим зберігання (сушка, очищення, інші технологічні операції), а також послуги по її навантаженню. ТОВ «Агротек-ХПП» складено податкові накладні:- від 29.04.2016 № 10 на суму 7 500 000 грн., в т.ч. ПДВ 1 250 000 грн. (послуги по сушці кукурудзи урожаю 2016, одиниця виміру грн., код 2454, кількість 1, за ціною без ПДВ 6 250 000 грн.) (т.1 а.с 167); - від 29.06.2016 № 8 на суму 8 000 000 грн., в т.ч. ПДВ 1 333 333 грн. (послуги по прийманню кукурудзи урожаю 2016, одиниця виміру грн., код 2454, кількість 1, за ціною без ПДВ 6 666 666,67 грн.) (т. 1 а.с 164).
За висновками судів попередніх інстанцій, виконання умов вищевказаного договору підтверджується рахунками-фактурами: від 29.04.2016 № АТ-0000086, від 29.04.2016 № АТ-0000087, від 29.04.2016, від 29.06.2016 №АТ-0000089, від 29.06.2016 № АТ-0000090, від 29.06.2016 № АТ-0000091, а оплата наданих послуг підтверджується платіжними дорученнями від 29.04.2016 №1129 та від 29.06 2017 № 1583 (т. 1 а.с. 237-238).
Посилання контролюючого органу на допущені продавцем ТОВ "Агротек-ХПП" помилки в обов`язкових реквізитах податкових накладних від 29.04.2016 № 10 та від 29.06.2016 № 8, суди відхилили із посиланням на те, що допущені контрагентом позивача технічні помилки у податкових/видаткових накладних, які не вплинули на показники загальних коштів, що підлягають сплаті, в тому числі і податку на додану вартість, не призводять до неможливості ідентифікації факту та змісту господарської операції, за умови належного заповнення інших реквізитів податкової накладної та, відповідно, не тягнуть втрати нею статусу належного податкового документа. Крім того, наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).
Разом з тим, Суд   звертає увагу, що   суди попередніх інстанцій, лише перелічивши первинні документи, надані позивачем на підтвердження виконання господарських операцій, не перевірили їх зміст і складові в частині вищенаведених доводів контролюючого органу відносно порушення позивачем спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства в розрізі виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит по взаємовідносинам із контрагентами з огляду на вимоги статті 192 ПК України та підпункту 209 ПК України.
Зокрема, посилаючись на доведеність позивачем економічної мети господарських операцій з контрагентами ТОВ «Маркет Інвест Плюс» та ТОВ «Агротек-ХПП» за перевіряємий період та їх документального підтвердження первинними документами на виконання умов договорів зберігання № 15/06-2016-1 від 15.06.2016, укладеного між позивачем та ТОВ «Маркет Інвест Плюс» та договору договір зберігання, приймання, сушки, очистки та відпуску зерна № 1 від 29.04.2016, укладеного позивачем із ТОВ «Агротек-ХПП», судами попередніх інстанцій не враховані доводи контролюючого органу про специфіку сільськогосподарських операцій у даних правовідносинах між контрагентами з огляду на відсутність потужностей у контрагента ТОВ «Маркет Інвест Плюс» для здійснення зберігання сільськогосподарської продукції у великих обсягах, а лише відбулось перерахування авансових платежів на загальну суму 18     205 000 грн (в т.ч. ПДВ в сумі 3     034     166 грн), які частково повернені в сумі 2     806     000 грн, а у 2017 році залишок неповернених платежів складає приблизно 1500 грн). Формальність укладеного договору із цим контрагентом підтверджена тим, що ТОВ «Маркет Інвест Плюс» були відсутні виробничі та трудові ресурси для здійснення постачання послуг у великих обсягах (зберігання  зернових у загальній кількості 37000 тон, у тому числі: пшениці, кукурудзи - 7000 тон, 10000; сої - 20     000 тон (додатки 1, 2/2 до договору). Не надано позивачем і доказів розумної економічної причини (ділової мети) укладання договору з ТОВ "Маркет Інвест Плюс", яке орендує у ТОВ «Агротек ХПП» (старий) елеватор (потужностями 20000 тон, який технічно не спроможний забезпечити зберігання 37000 тон. Окрім наведеного, позивачем не надано на виконання вимог підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України доказів економічної мети укладання договору із ТОВ «Маркет Інвест Плюс» на придбання послуги із зберігання (приймання) зернових за вартістю, що значно перевищують договірні розцінки, що узгоджені на дату укладення такого договору з іншим контрагентам ТОВ «Агротек ХПП» в частині приймання та зберігання зерна. 
Відносно контрагента ТОВ «Агротек ХПП», судами не надано оцінку доводам контролюючого органу, що у відповідності до вимог п. 201.10 статті 201 статті ПК України, допущена продавцем ТОВ «Агротек ХПП» помилка в обов`язкових реквізитах податкових накладних від 29.04.2016 року № 10 та від 29 № 8, а саме в частині реквізиту - «опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість/обсяг» та «ціна постачання без врахування податку» не дає змоги ідентифікувати зміст наданих продавцем послуг, їх обсяг та ціну враховуючи недоліки в цих складових в розрізі укладеного договору із контрагентом, а подальша правомірність та правильність відображення у бухгалтерському обліку відповідного виду культур впливає на розмір податку, що підлягає перерахуванню до державного бюджету або спрямовується на спеціальний рахунок суб`єкта спеціального режиму оподаткування. Крім того, матеріали справи не містять рахунків від 29.04.2016 № АТ-0000086, від 29.04.2016 № АТ-0000087, від 29.04.2016, від 29.06.2016 №АТ-0000089, від 29.06.2016 № АТ-0000090, від 29.06.2016 № АТ-0000091, якими за висновками судів попередніх інстанцій підтверджено реальність виконання укладеного договору із ТОВ «Агротек ХПП». 
Враховуючи зафіксовані актом перевірки порушення, колегія суддів погоджується з доводами контролюючого органу, що без надання оцінки фактичним обставинам справи в розрізі господарських правовідносин позивача на виконання укладених договорів із контрагентами, неможливо підтвердити їх виконання, з огляду на відсутність доказів виробничих та трудових ресурсів для здійснення постачання послуг ТОВ «Маркет Інвест Плюс», а також неможливість ідентифікувати зміст наданих ТОВ «Агротек ХПП» послуг/ціну/кількість/обсяг, з огляду на допущені помилки в первинній документації ТОВ «Агротек ХПП», які за доводами контролюючого органу вплинули на ці складові і свідчать про порушення позивачем вимог статті 192 ПК України та підпунктів 209.2, 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 ПК України, що в сукупності свідчить про заниження суми податку на додану вартість, яка підлягала сплаті до бюджету сільгоспвиробниками у 2016 році.
Разом із тим, за приписами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини четвертої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції. Верховний Суд вважає, що вище встановлені порушення, допущені як судом апеляційної, так і судом першої інстанцій, відтак справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції. Частиною другою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже суд приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, не встановивши фактичні обставини, що мають значення для справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області задовольнити частково. 

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада  2017 року у справі  № 822/1856/17 скасувати. Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
...........................
...........................
...........................

І.А. Васильєва
В.П. Юрченко 
 В.В. Хохуляк 
Судді Верховного Суду