КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
06 лютого 2024 року                                                                                  м. Київ
 
Унікальний номер справи № 752/10505/22
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4376/2024
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.,    
     суддів -  Ратнікової В.М., Ящук Т.І., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Мазур Ю.Ю., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
                   в с т а н о в и в :
 
У серпні 2022 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 57 800,18 грн. за кредитним договором № б/н від 04 травня 2020 року та судові витрати у розмірі 2 481,00 грн. (а.с. 1-5).
Свої вимоги позивач мотивував тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 04 травня 2020 року. 
14 червня 2018 року відбулася державна реєстрація та змінено найменування позивача з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк».
Вказував, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача в анкеті-заяві.
При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору. Формулярами та стандартними формами є «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи».
Зазначав, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
Позивач посилався на положення ст. 207, 638 ЦК України, а також вказував, що свідченням приєднання відповідача до угоди є факт користування картковим рахунком та використання кредитних коштів. Виконання відповідачем договору також вбачається з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.
Стверджував, що відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50 000,00 грн.
Зазначав, що банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач належним чином не виконав зобов`язань за кредитним договором,  у зв`язку з чим станом на 02 серпня 2022 року утворилась заборгованість в розмірі 57 800,18 грн., яка складається з наступного: 49 818,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7 981,42 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 1-5).
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - передано на розгляд Бориспільському міськрайонному суду Київської області за підсудністю (а.с. 56-57).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 62-63).
Рішенням  Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 57 800,18 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.(а.с. 68-70).
Не погодившись з рішенням районного суду, 17 жовтня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Войтович Л.В. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, враховуючи уточнену апеляційну скаргу, просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, а саме застосувати наслідки нікчемності договору про надання банківських послуг укладеного шляхом підписання анкети-заяви № б/н від 04 травня 2020 року до договору про надання банківських послуг в частині сплати відсотків за користування кредитом, та зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» перерахувати розмір грошових коштів, які повинен сплатити ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк», без урахування незаконно нарахованих АТ КБ «ПриватБанк» відсотків за користування кредитом та з урахуванням розміру перерахованих ОСОБА_1 коштів на повернення коштів, отриманих на підставі анкети-заяви № б/н від 04 травня 2020 року (а.с. 78-92).
На обґрунтування скарги зазначала, що судом неповно встановлені обставини, які мають значення для справи. Крім того, судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення з порушення принципів справедливості та розумності.
Вказувала, що відповідач не був обізнаний про факт подання зазначеного позову, а також про розгляд даної цивільної справи, оскільки не був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Таким чином, відповідача позбавили процесуальних прав, якими він міг би скористатись в судовому процесі, зокрема, подати заперечення та власні пояснення щодо позову та доводів позивача. Зазначала, що розгляд справи за відсутності учасника процесу щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Стверджувала, що відповідачу було надано кредит на підставі анкети-заяви № б/н від 04 травня 2020 року до договору про надання банківських послуг. Відповідач не заперечує факт отримання кредиту. Разом з тим, вважає, що відповідач повинен був повернути суму кредитних коштів, проте, не повинен був сплачувати відсотки за користування кредитом, так як вони нараховані незаконно. Вважає, що розмір заборгованості має становити 25 582,09 грн., а не 57 800, 18 грн., які були стягнуті судом першої інстанції.
Зазначала, що суд, задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі, що перевищує отримані за кредитом кошти, беручи до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем, з якого вбачається зарахування погашених відповідачем коштів в рахунок погашення відсотків, та знаючи про незаконність нарахування таких відсотків, мав би зобов`язати банк здійснити перерахунок заборгованості.
Посилалась на правову позицію Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, в якій зазначено, що «сама по собі анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору. Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом у справі, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. До даних правовідносин неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу  виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користуванні кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» не можуть розцінюватись як стандартна форма, що встановлена до укладеного кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин». 
Вказувала, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті споживчого кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Звертала увагу, що відповідач не підписував Умови та Правила надання банківських послуг, на які посилається позивач. Крім того, відповідачу не було надано примірник кредитного договору та додатків до нього, що б підтверджувало його цілісність та справжність. Відповідач не був ознайомлений з внутрішніми Правилами надання послуг банку. При цьому, Правила надання послуг банку не можна вважати складовою частиною укладеного договору, якщо вони не містять підпису позичальника про ознайомлення та погодження з ними. Серед наданих позивачем документів відсутні докази, які б підтверджували погодження сторонами істотних умов кредитного договору. 
Зазначала, що факт здійснення відповідачем конклюдентних дій, які висловлюють його згоду на дійсність правовідносин споживчого кредитування, виражені в наданні відповідачу банком поновлювальної кредитної лінії, застосування таких конклюдентних дій в даному випадку не допускається законом, оскільки закон визначає нікчемним договір кредиту, який укладений без дотримання письмової форми, без зазначення істотних умов такого договору, які визначалися законодавством, що діяло на той момент, та який має ознаки нечесної підприємницької практики.
Звертала увагу, що банк, як фінансова установа, яка надає фінансові послуги, в тому числі з кредитування населення, односторонньо прийняв рішення щодо кредитування відповідача, однак банк не мав достатніх підстав для односторонньої інспірації такого зобов`язання з відповідачем, оскільки із анкети-заяви від 04 травня 2020 року можливість безакцептного кредитування відповідачем не передбачалась. Порушення банком прав відповідача шляхом незаконної односторонньої інспірації кредитного зобов`язання з відповідачем з усіма подальшими наслідками виокремлює та дискримінує споживача, адже при умовах дотримання банком норм діючого закону відповідач, як споживач, не був би підданий обмеженням та незручностям, які виникли у нього у зв`язку з протиправними діями банку (а.с. 78-92).
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2023 року дану справу було призначено головуючому судді Білич І.М., судді, які входять до складу колегії: Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В. (а.с. 110).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Войтович Л.В. задоволено та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2023 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 140).
Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду № 1425/06.1-01/23 від 30 листопада 2023 року у зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють продовження суддею-доповідачем Білич І.М. розгляд судової справи № 752/10505/22 (22-ц/824/16410/2023) призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи (а.с. 144).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 листопада 2023 року дану справу було призначено головуючому судді - Левенцю Б.Б., судді,  входять до складу колегії: Борисова О.В., Ратнікова В.М. (а.с. 145).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року прийнято до свого провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Призначено справу до розгляду в приміщенні Київського апеляційного суду без повідомлення учасників справи за наявними  у ній матеріалами (а.с. 146).
25 грудня 2023 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника АТ КБ «ПриватБанк» - Абібулаєвої Т.Г., в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін (а.с. 158-162).
За протоколом повторного автоматизованого розподілу замість судді Борисової О.В., яка перебуває у відпустці через хворобу, визначено до участі у справі суддю Ящук Т.І. (а.с. 167).
 
За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2023 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
 
Відповідно до ст.ст. 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Законодавець пов`язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України). Однак кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.
За змістом статті 1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 1056-1 ЦК України визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Як вбачається з матеріалів справи, 04 травня 2020 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 23-30). 
Факт підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не заперечується відповідачем.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
За таких обставин, надані банком витяг Тарифів та витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Разом з тим, у заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 04 травня 2020 року, яка була підписана відповідачем, викладені істотні умови кредитного договору, а саме: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, сума/ліміт кредиту - 50 000 грн. для карт «Універсальна»; строк кредитування - 12 місяців з лонгацією; мета отримання кредиту - споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом; можливі види (форми) забезпечення кредиту - без забезпечення; процента ставка, відсотків річних - 43,2 % для карт «Універсальна»; тип процентної ставки - фіксована; тощо (а.с. 23-30).
Таким чином, підписавши вказану заяву, відповідач добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Згідно наданої АТ КБ «Приватбанк» довідки вбачається, що відповідачу 04 травня 2020 року  була видана картка «Універсальна» № НОМЕР_1 з терміном дії до 10/23 (а.с. 22).
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), старт карткового рахунку № НОМЕР_1 був визначений 04 травня 2020 року та встановлений кредитний ліміт у розмірі 1 000 грн., 05 травня 2020 року було зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн., 05 січня 2021 року відбулось збільшення кредитного ліміту до 15 000,0 грн.,  05 січня 2021  року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн., 04  лютого 2021 року збільшено кредитний ліміт до 15 000,00 грн., 12 квітня 2021 року збільшено кредитний ліміт до 50 000,00 грн., 11 січня 2022 року зменшення кредитного ліміту 50 000,00 грн., 24 січня 2022 року зменшення кредитного ліміту 50 000,00 грн., 08 лютого 2022 року зменшення кредитного ліміту 0,00 грн.  (а.с. 21).
Разом із позовною заявою банком також було надано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 04 травня 2020 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та  ОСОБА_1 , з якого вбачається, що станом на 02 серпня 2022 року заборгованість за тілом кредиту - 49 818,76 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 7 981,42 грн. При цьому, відсоткова ставка не збільшувалась  (а.с. 6-8).
Крім того, банком також було надано виписку за договором № б/н по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 04 травня 2020 року по 02 серпня 2022 року (а.с. 9-20).
З вказаного розрахунку та виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та періодично вносив кошти на погашення заборгованості.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог щодо нарахування заборгованості за простроченими відсотками, оскільки обставини справи № 342/180/17 не є тотожними обставинам даній цивільній справі. Підставою відмови в задоволенні позовних вимог в цивільній справі № 342/180/17 була відсутність інших належних та допустимих доказів на підтвердження заборгованості, оскільки матеріали справи містили лише розрахунок заборгованості та анкету-заяву клієнта, що не містили інформацію про розмір відсотків та підпис позичальника про обізнаність з ними. Проте, в даній цивільній справі наявна заява про приєднання до умов та правил надання послуг, яка підписана відповідачем 04 травня 2020 року, в якій зазначено всі істотні умови договору, зокрема й щодо розміру процентної ставки, та надано виписку по картковому рахунку відповідача, яка підтверджує факт надання послуг з кредитування з розрахунком відсоткової ставки 40,8 % річних.
Крім того, доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції правового висновку Верховного Суду в постанові від 23 травня 2022 року по справі № 393/126/20 щодо паспорту споживчого кредиту, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані доводи не спростовують факт домовленості сторін щодо оплатності зобов`язання і його розміру, скріпленого підписами в заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було зобов`язано банк здійснити перерахунок суми заборгованості без врахування нарахованих відсотків, та з урахуванням коштів, сплачених відповідачем, на погашення заборгованості на тілом кредиту, колегія суддів зазначає наступне.
В Заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 04 травня 2020 року, підписаній відповідачем, Розділом 2.1.1.3. «Порядок повернення кредиту» пунктом 2.1.1.3.4. визначено, що кошти, отримані від клієнта для погашення заборгованості за кредитом, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, насамперед, направляються для погашення: прострочених процентів за користування кредитом, простроченої до повернення суми кредиту, процентів до сплати кредиту, тіла кредиту до оплати, проценти від суми неповернутого в строк кредиту згідно п. 2.1.1.2.12 договору, пені згідно п. 2.1.1.8.1. договору. 
Таким чином, колегія суддів відхиляє зазначені доводи апеляційної скарги, оскільки у вказаній заяві зазначено, що насамперед кошти, сплачені позичальником для погашення заборгованості, йдуть на погашення прострочених процентів за користування кредитом.
Також,  суд критично оцінює доводи апеляційної скарги, що банк порушив права відповідача шляхом односторонньої інспірації кредитного зобов`язання, оскільки пунктом  2.1.1.2.5. заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 04 травня 2020 року сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений банком в односторонньому порядку як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, на підстав аналізу кредитоспроможності клієнта в рамках розміру, зазначеного у абз. 1 цього пункту, та не потребує додаткового погодження з клієнтом.
Крім того, в апеляційній скарзі апелянт посилався на неналежне повідомлення відповідача про розгляд даної цивільної справи судом першої інстанції. 
Згідно  з ч.ч. 1-3, 5 ст. 128 ЦПК України, суд  викликає  учасників  справи в судове засідання  або для участі  у вчиненні процесуальної   дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи  про дату, час і  місце судового засідання   чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка  є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими  повістками про виклик. Судові повідомлення  здійснюються  судовими повістками - повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена  з  таким  розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.
Відповідно до п. 2 ч. 7 ст.128 ЦПК України у разі не надання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до інформації про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 54).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 62).
При цьому, 10 квітня 2023 року судом першої інстанції було направлено копію ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2023 року про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками на зареєстровану адресу відповідача ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 64), проте, конверт з вкладенням повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 65).
28 червня 2023 року судом першої інстанції було повторно направлено копію ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2023 року про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками на зареєстровану адресу відповідача ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 66), проте, конверт з вкладенням повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 67).
Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє вказані доводи апеляційної скарги, оскільки судом першої інстанції неодноразово було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви з додатками, проте, конверт з вкладенням повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до норм ЦПК України є належним повідомленням сторони про розгляд справи судом.
Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне вирішення справи по суті спору.
З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 
 
Керуючись ст. 367, 368, 375, 381-383, ЦПК України, суд -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2023 року» - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Судді Київського апеляційного суду:                                            Б.Б. Левенець

  В.М. Ратнікова

  Т.І. Ящук